У Х В А Л А
ІМ ЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м.Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві клопотання захисника про визнання очевидно недопустимим доказу в межах розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003892 від 22 вересня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 310 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заявила усне клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні протоколу обшуку від 21.09.2020 року (а.с.39-43) в порядку вимог ст. 89 КПК України. Клопотання мотивоване тим, що вказаний обшук 21.09.2020 року в період часу з 21 год. 25 хв. по 21 год. 56 хв. проведено без належної правової підстави. Вважає, що даний доказ здобутий з істотним порушенням вимог КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.
Прокурор заперечила щодо задоволення клопотання, вважає доводи, викладені захисником необґрунтованими.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дійшов наступного висновку.
Так, статтею 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Натомість, на даному етапі судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості встановити факт очевидної недопустимості доказу, вказаного у клопотанні захисника, та встановлення такого факту можливе лише під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками судового розгляду, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження, та які ще не були дослідженні судом.
При цьому, ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Очевидної недопустимості доказу на цій стадії судового провадження без дослідження його в взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає можливим й вважає передчасним вирішувати питання про його очевидну недопустимість.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимим протоколу обшуку від 21.09.2020 року (а.с. 39-43) - відмовити.
Продовжити дослідження зазначеного доказу в ході судового розгляду.
Вирішити питання недопустимості вказаного доказу в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1