Єдиний унікальний номер 185/3755/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні суду у порядку спрощеного провадження в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 08 травня 2021року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.10.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. 31.05.2017 року звільнений з Ігренського виправного центру в зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 27.01.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд терміном на 1 рік. 21.08.2020 року ОСОБА_3 належним чином був ознайомлений з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про встановлення у відношенні нього адміністративного нагляду, попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього зобов`язання, без поважної причини, проігнорувавши їх самовільно, змінив місце свого проживання, без повідомлення працівників Павлоградського ВП ГУНП та дозволу керівництва Павлоградського ВП ГУНП, став проживати за іншою адресою. Так, ОСОБА_3 починаючи з 18.04.2021 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без дозволу начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області змінив місце проживання з адреси: АДРЕСА_1 , де він мешкав до цього, і став проживати за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого, ігноруючи правила встановленого 11.08.2020 року Павлоградським міськрайонним судом адміністративного нагляду, порушив зобов`язання, пов`язані з адміністративним наглядом. При цьому з метою укриття свого реального місця проживання 28.04.2021 року ОСОБА_3 подав до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області подав заяву про зміну місця проживання на адресу: АДРЕСА_3 , за якою не мав наміру проживати. Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи умисно, без поважної причини, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених умов адміністративного нагляду, про що був неодноразово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, а саме самовільно змінив своє місця проживання, тобто скоїв кримінальний проступок проти правосуддя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Указані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Подані до суду відповідні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений зазначив про визнання вини у скоєнні зазначеного кримінального проступку, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений, за участю захисника ОСОБА_4 не заперечував та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України суд ухвалив обвинувальний акт розглядати у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без виклику учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характерезується задовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст. 395 КК України саме у вигляді арешту, що буде відповідати принципу справедливості покарання, мети виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до п «а» ч.1 ст.72 КК України покарання у межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту перевести у позбавлення волі у співвідношенні: 1 день арешту відповідає 1 дню позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, суд вважає необхідним до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 частково приєднати покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 року, оскільки після вироку, але до повного відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі п «а» ч.1 ст.72 КК України ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст. 395 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту перевести у позбавлення волі у співвідношенні: 1 день арешту відповідає 1 дню позбавлення волі, а саме до 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 року, та призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 7 (сім) місяцяців позбавлення волі

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу звернення вироку до виконання

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у данному кримінальному провдженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 за даним кримінальним провадженнямне обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1 .