Справа № 590/61/21
Провадження № 1-кп/590/110/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 10.09.2020, відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микитівна Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 07.12.1999 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.81 ч. 1 ст.162, ст.42, ст.44, ст.46-1 КК України до позбавлення волі строком 1 рік;

2. 25.04.2001 Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 81 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;

3. 22.09.2008 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, з іспитовим строком на 1 рік;

4. 22.12.2014 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 297, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;

5. 19.03.2015 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.297, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців; 27.02.2019 звільнений по відбуттю строку покарання;

6. 30.09.2020 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 369 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;

7. 12.11.2020 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309, ст.395, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;

8. 08.02.2021 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06.09.2020, близько 19:00 години, перебуваючи на законних підставах у дворі господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , побачив велосипед марки «Україна» зеленого кольору з чоловічою рамою. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел здійснити крадіжку вказаного велосипеда. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що його дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору з чоловічою рамою, який належить потерпілому ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта №19/119/11/1-2304е від 21.09.2020 становить 866,00 грн. Після цього ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 866,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 06.09.2020 близько 19:00 години він, перебуваючи на законних підставах у дворі господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. На даний час велосипед потерпілому повернуто. У вчиненому щиро розкаявся.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив нетяжкий злочини, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
З урахуванням викладеного, при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_4 , який у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, не працює, одружений, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання, а саме - рецидив злочинів та приходить до висновку, що покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Остаточно призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує таке.
Відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Ямпільського районного суду Сумської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку від 08 лютого 2021 року, приймаючи до уваги кількість злочинів, що входять до сукупності, мотиви їх вчинення, відсутність тяжких наслідків, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання призначеного за цей злочин, покаранням, призначеним вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року, визначити підсудному за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року.
Цивільний позов у рамках кримінального провадження не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України покласти на ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись статями 349, 368, 370, 371, ч.2,3 ст.373, ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08.02.2021, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
У строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08.02.2021.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Речовий доказ у справі:
- велосипед марки «Україна» зеленого кольору з чоловічою рамою, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - вважати повернутим ОСОБА_5 ;
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11/1-2304е від 21.09.2020 року у сумі 490,35 грн. (чотириста дев`яносто грн. 35 коп.)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1