КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3602/2020 (759/9808/21) Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, до 22 липня 2021 року включно, із зобов`язанням не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комунари Красногвардійського району АР Крим, із вищою освітою, не одруженої, пенсіонерки, працюючої начальником управління соціального захисту населення Васильківської міської Ради Київської області, депутата 8 скликання Васильківської міської ради Київської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що в діях підозрюваної відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення та звертає увагу на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Адвокат стверджує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України ОСОБА_8 вручено не було, у зв`язку із чим дії органу досудового розслідування та прокуратури, складена письмова підозра і внесення до ЄРДР відомостей про її оголошення, є незаконними. Апелянт зауважує, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не містить змісту підозри, стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та інші суттєві обставини відомі на момент повідомлення про підозру, підозрюваній не роз`яснено процесуальні права.

Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що твердження правоохоронного органу, про те, що ОСОБА_8 в апеляційному суді Київської області приймала участь у судових засіданнях з розгляду справи №362/1547/15-ц за позовом ОСОБА_10 до Васильківської міської ради про визначення права власності на майно, зловживаючи своїм службовим становищем та маючи корисливий мотив і мету поліпшення майнового становища третіх осіб, спростовується тим, що представником Васильківської міської ради ОСОБА_11 жодним чином не повідомлено ОСОБА_8 про відкликання довіреності на представництво інтересів у суді та видано нову довіреність від 04.11.2015 р.

Також захисник звертає увагу суду на те що підозрювана працює, неодноразово відзначалася почесними грамотами та подяками, позитивно характеризується.

У підсумку автор апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків слідчого судді обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді. Додає, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованим, недоцільним та порушує її законні права та інтереси.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001540, відомості про яке 02.10.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

11.05.2021 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

13.05.2021 старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, до 22 липня 2021 року включно, із зобов`язанням не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення та матеріалів справи, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання захисника на відсутність в діях підозрюваної складу інкримінованого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 13.08.2019, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 02.10.2019, протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 23.10.2019, протоколі огляду від 23.09.2019, протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 13.11.2019, протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 05.12.2019, висновку експерта №17-3/1860 від 28.11.2019, висновку експерта №17-3/2030 від 27.12.2019, протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 06.12.2019, протоколі огляду документів від 30.01.2020, протоколі огляду документів від 16.03.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 13.11.2019, висновку експерта №17-3/85 від 21.01.2020, висновку експерта №17-3/1984 від 27.01.2020, висновку експерта №24/52 від 12.03.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 25.02.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 12.03.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 12.04.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 12.04.2021.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Крім того, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її спростування. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).

Посилання апелянта на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України ОСОБА_8 вручено не було, у зв`язку із чим дії органу досудового розслідування та прокуратури, складена письмова підозра і внесення до ЄРДР відомостей про її оголошення, є незаконними, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням наявного у матеріалах провадження протоколу про вручення повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права, а також роз`яснення процесуальних прав та обов`язків підозрюваного від 11.05.2021 року (а.с. 251 т. 1).

Твердження адвоката про те, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам процесуального закону, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу, з урахуванням дотримання стороною обвинувачення вимог ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 11.05.2021 року вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (а.с. 26-34 т. 1).

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування підозрюваній інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, тобто вона підозрюється в зловживанні службовою особою своїм службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.
У відповідності до клопотання органу досудового розслідування, доведеність наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної підтверджується наступним.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується характером та обставинами інкримінованого підозрюваний кримінального правопорушення, яка з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, а саме працівників Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради та Васильківської міської ради, які надали показання, шляхом їх залякування, підкупу або примушування.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується характером та способом можливо вчиненого інкримінованого підозрюваний кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання адвоката на те, що підозрювана працює, відзначалася грамотами та подяками, позитивно характеризується, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що твердження правоохоронного органу, про те, що ОСОБА_8 в апеляційному суді Київської області приймала участь у судових засіданнях з розгляду справи №362/1547/15-ц за позовом ОСОБА_10 до Васильківської міської ради про визначення права власності на майно, зловживаючи своїм службовим становищем та маючи корисливий мотив і мету поліпшення майнового становища третіх осіб, спростовується тим, що представником Васильківської міської ради ОСОБА_11 жодним чином не повідомлено ОСОБА_8 про відкликання довіреності на представництво інтересів у суді та видано нову довіреність від 04.11.2015 р., колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Посилання апелянта на невідповідність висновків слідчого судді обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на те, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованим, недоцільним та порушує її законні права та інтереси, є необгрунтованими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, до 22 липня 2021 року включно, із зобов`язанням не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4