Справа №635/171/21
Провадження по справі №1-в/635/148/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника ДУ "Хролівський виправний центр (№140)" ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 року за ч. 2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185,70 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ч.2, ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зараховано строк тримання під вартою із розрахунку 1 день тримання під вартою відповідає 2 дням обмеження волі.

Початок строку відбування покарання 28.08.2019 року.

Кінець строку відбування покарання 18.10.2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він відбув фактичну частину покарання.

Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначив, що він виправився, не працює, тому що йому не надають роботи, а стосовно поведінки зауважив, що стягнення накладені на нього безпідставно.

Представник установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення, має 12 стягнень, які не погашені.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, вислухавши засудженого, представника установи виконання покарання, прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , він з 28.08.2019 року перебував в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», а з 08.07.2020 відбуває покарання у Державній установі «Хролівський випраний центр (№140)».

Зі змісту характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , за погодженням з начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 13 січня 2021 року, ОСОБА_4 за час утримання в державній установі Харківський слідчий ізолятор характеризується негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, 2 рази поміщався в карцер, стягнення не погашені і не зняті у встановленому порядку, заохочень не мав, до праці не залучався. З 08.07.2020 відбуває покарання у ДУ Хролівський виправний центр (№140). За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, 4 рази був поміщений до дисциплінарного ізолятору установи, стягнення не погашені і не зняті у встановленому порядку, заохочень не має, до праці не залучається. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. Переважно дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, має випадки порушення розпорядку дня установи, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не приділяє особистої уваги в проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст.66 КВК України, в реалізації програми диференційованого впливу на засуджених Подолання наркотичної залежності не вбачає зацікавленості.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має непогашену та не зняту судимість, а саме засуджений:

-18.12.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ст.ст.15 ч.2, ст.185 ч.1, 15 ч.2-185 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до 1 року позбавлення волі, 26.07.2019 року звільнений за відбуттям строку покарання;

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 за вчинення злочину проти власності.

Отже, ОСОБА_4 має непогашену та не зняту судимість, був засуджений за злочини проти власності та відбував покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як зазначає засуджений і підтвердив представник установи виконання покарань, ОСОБА_4 під час відбування покарання в установі до праці не залучався через відсутність роботи. В той час, як вбачається із характеристики на нього, засуджений умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Крім того, відповідно до довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_4 від 13.01.2021 року, він за весь час відбування покарання має 17 стягнень, які не погашені і не зняті у встановленому порядку, заохочень не має.

Отже, аналізуючи наведені обставини в сукупності, суд доходить висновку про відсутність позитивних змін в особистості засудженого, його ставленні до праці, сумлінності в поведінці.

Зазначене свідчить про небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 травня 2020 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 травня 2020 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 року відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений 07.05.2021 року

Суддя ОСОБА_1