Справа №127/3633/13-к
Провадження №1-в/127/193/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Клопотання мотивовано тим, що 19.10.2012 слідчий ВР ЗКЗ СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 виніс постанову № 12010269 про накладення арешту на нерухоме майно та транспортні засоби ОСОБА_5 . Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2013 ОСОБА_5 засуджений за частиною першою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Постановою державного виконавця від 12.12.2013 виконавче провадження відносно ОСОБА_5 було закінчено у зв`язку з погашенням боргу.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 - в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з пунктом 1 Розділу X Прикінцеві Положення Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (в редакції Закону № 4651-VI) цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування. Зі змісту підпункту 1) пункту 2 Розділу X Прикінцеві Положення КПК (в редакції Закону № 4651-VI) з дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність: Кримінально-процесуальний кодекс України із наступними змінами.
Відповідно до пункту 9 Розділу XІ Перехідних положень КПК (в редакції Закону № 4651-VI) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Частиною першою статті 1 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. При цьому частиною першою статті 5 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) регламентовано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто чинне кримінальне процесуальне законодавство розмежовує поняття процесуальної дії та порядку вчинення процесуальної дії.
Обґрунтованість зазначеного висновку суду випливає і з того, що кримінально-процесуальні норми містять посилання на порядок вчинення певних процесуальних дій. Зокрема, § 1 Глави 18 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), яким регламентовано запобіжні заходи, містить кримінально-процесуальну норму щодо порядку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (статті 193), порядку продовження строку тримання під вартою (стаття 199), а також порядку звільнення особи з-під варти. Крім того, статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.
Отже, суд приходить до переконання, що судовий розгляд клопотання має здійснюватися в порядку, визначеному статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), а вирішення питання щодо скасування арешту, накладеного на майно в порядку КПК (в редакції Закону № 1001-05).
Порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна регламентований статтею 126 КПК (в редакції Закону № 1001-05), згідно з частиною першою якої забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Зі змісту частини шостої зазначеної процесуальної норми накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що постановою слідчого ВР ЗКЗ СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 19.10.2012 № 12010269 накладено арешт на нерухоме майно та транспортні засоби ОСОБА_5 у зв`язку з можливою конфіскацією майна за вироком суду.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2013 ОСОБА_5 засуджений за частиною першою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Зазначеним вироком, зокрема, з ОСОБА_5 стягнуто на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області витрати на проведення експертизи.
Постановою державного виконавця ОСОБА_7 від 12.12.2013 виконавче провадження відносно ОСОБА_5 було закінчено у зв`язку з погашенням боргу.
Суд враховує позицію Верховного Суду у постанові № 755/6685/16-ц від 05.12.2018, згідно з якою оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого (зокрема, цивільного) судочинства, оскільки КПК 2012 року передбачений порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування. Отже, після набрання ним чинності власники арештованого майна мають захищати свої права відповідно до норм діючого процесуального кодексу у порядку кримінального судочинства.
Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Оскільки арешт на майно ОСОБА_5 було накладено у зв`язку з можливим застосуванням конфіскації майна, зважаючи на ту обставину, що такий вид покарання до останнього застосований не був, а також на те, що на даний час виконавче провадження відносно ОСОБА_5 завершено у зв`язку з погашенням боргу, суд дійшов до переконання, що арешт, накладений на майно ОСОБА_5 необхідно скасувати.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_4 задовольнити, скасувати арешт, накладений постановою слідчого ВР ЗКЗ СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 19.10.2012 № 12010269 на нерухоме майно та транспортні засоби ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений постановою слідчого ВР ЗКЗ СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 19.10.2012 № 12010269 на нерухоме майно та транспортні засоби ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: