Номер провадження: 11-сс/813/516/21
Номер справи місцевого суду: 947/6227/21 1-кс/947/3439/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2021, якою в межах кримінального провадження №0000570 від 21.10.2020 стосовно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосільське Ренійського р-ну Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 45 днів, а саме до 25.04.2021, в межах строку досудового розслідування.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також знищення, схову або спотворення будь-якої із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обумовлені підозрою ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за ознаками закінченого замаху у виконанні умисного вбивства, що поставило під загрозу життя та здоров`я людей, тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим, суспільно-небезпечним характером кримінального правопорушення, яке було ймовірно вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, зокрема, шляхом використання та приведення в дію саморобного вибухового пристрою, не встановленням місцезнаходження знаряддя вчинення злочину.
Окрім того, слідчий суддя, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та врахувавши, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, дійшов переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною, та невмотивованою, а також такою, що не відповідає практиці ЄСПЛ з огляду на наступні обставини:
- слідчим суддею при постановленні ухвали фактично не було проведено перевірки обґрунтованості підозри у вчиненні його підзахисним інкримінованого йому злочину, твердження сторони захисту щодо її необґрунтованості в ухвалі не наведені та аргументовано не спростовані, натомість, в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, взагалі не міститься жодного доказу, який свідчив би про причетність ОСОБА_8 до його скоєння;
- слідчим суддею не було також належним чином мотивовано оскаржувану ухвалу в частині застосування стосовно підозрюваного виняткового, найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість, існування жодного із ризиків, на які посилаються слідчий та прокурор, не доведено та поза увагою слідчого судді залишилась характеристика особи ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Одесі, де мешкає разом із фактичною дружиною, стан його здоров`я критично поганий в останнього важке онкозахворювання горла, яке потребує постійної медичної підтримки.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 12.03.2021 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 71-75), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі. При цьому, враховуючи положення ч.ч. 3 та 4 ст. 68 КПК України та підозру ОСОБА_8 у вчиненні замаху на злочин, на теперішній час останньому не може бути призначено розмір покарання, який перевищує 10 років позбавлення волі, а також покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України при наступних обставинах.
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_10 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 способом, небезпечним для життя багатьох осіб шляхом використання та приведення в дію саморобного вибухового пристрою, з метою чого останній, усвідомлюючи, що самостійно вчинити злочин не зможе, вирішив залучити до його скоєння ОСОБА_12 та ОСОБА_8 шляхом пропозиції участі у скоєнні умисного вбивства у якості пособника та виконавця, на що отримав їх згоду.
При цьому ОСОБА_10 , розподіливши між учасниками злочину ролі, взяв на себе обов`язок технічного забезпечення групи: доручив ОСОБА_12 виконувати роль пособника, який повинен був сприяти вчиненню вбивства ОСОБА_11 шляхом спостереження за ним, доставлення знаряддя злочину на місце та своєчасного повідомлення виконавця злочину ОСОБА_8 про переміщення ОСОБА_11 ; ОСОБА_8 , який виконував роль виконавця вбивства ОСОБА_11 , повинен був привести в дію саморобний вибуховий пристрій.
Так, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_10 13.10.2020, з метою конспірації злочинних дій, в магазині № НОМЕР_1 , розташованому на ринку «Летючий Голандець» по вул. Одарія, 3 в м. Одесі, придбав два мобільні телефони з IMEI кодами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та цього ж дня в невстановленому досудовим розслідуванням місці придбав один пакет послуг оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 та один пакет послуг оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , розподіливши їх між собою наступним чином: ОСОБА_12 використовував мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , а ОСОБА_8 мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 .
Окрім того, ОСОБА_10 придбав відеокамеру, відеомонітор, два акумулятори, кнопку замкнення, електродроти, електродетонатори, уражаючі елементи (металеві кульки) та вибухову речовину бризантної дії тротил, з чого виготовив два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження.
Отримавши інформацію про те, що ОСОБА_11 21.10.2020 буде рухатися по автодорозі «Одеса-Кучургани», обрали місцем вчинення кримінального правопорушення частину автодороги міжнародного значення «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган.
Для забезпечення пересування учасників групи при підготовці та вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 використовував автомобіль марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_6 , а ОСОБА_12 використовував автомобіль марки «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_7 . ОСОБА_8 ОСОБА_10 доручив очікувати ОСОБА_12 на обумовленому місці скоєння умисного вбивства ОСОБА_11 .
З метою реалізації злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 способом, небезпечним для життя багатьох осіб ОСОБА_10 передав ОСОБА_12 для власного використання під час вчинення злочину мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 та для подальшого доставлення до місця злочину і передачі ОСОБА_8 , який виконував роль виконавця, мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 , два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження, після чого відбув до місця мешкання.
Приблизно о 08 год. 21.10.2020 ОСОБА_12 прибув на частину автодороги «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган та, діючи за раніше розробленим та погодженим планом, передав ОСОБА_8 мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 та два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження.
В свою чергу, ОСОБА_8 встановив два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження на частині автодороги «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган та перебував в укритті, підтримуючи постійний телефонний зв`язок з ОСОБА_12 щодо руху ОСОБА_11 на автомобілі марки «БМВ Х-5», д.н.з. НОМЕР_8 , та готовності до приведення в дію саморобних вибухових пристроїв.
Так, ОСОБА_8 , перебуваючи в укритті під мостом біля автодороги «Одеса-Кучургани», по маршруту руху ОСОБА_11 , слідкуючи в екран-монітор за рухом зазначеного автомобіля марки «БМВ Х-5», , будучи обізнаним щодо розміщення ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з метою умисного вбивства ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що злочин вчиняється способом, небезпечним для життя багатьох осіб, оскільки в автомобілі окрім ОСОБА_11 перебувало ще двоє осіб, діючи відповідно до відведених ролей, в момент руху вказаного автомобіля, біля місця закладення саморобних вибухових пристроїв, привів в дію саморобні вибухові пристрої, чим спричинив замкнення електромережі, внаслідок чого стався вибух.
За результатом умисних спільних злочинних дій організатора та пособника злочину ОСОБА_10 , пособника злочину ОСОБА_12 та виконавця злочину ОСОБА_8 , внаслідок вибуху пошкоджено автомобіль марки «БМВ Х-5», д.н.з. НОМЕР_8 та заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, рваної рани потиличної області.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , діючи умисно, вчинили всі дії, які вважали необхідними для закінчення злочину, однак довести свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_11 своєчасно надано медичну допомогу.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК Українина даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами огляду місця події від 21.10.2020 (а.с. 18-21 та 23-24 відповідно), актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 21.10.2020 (а.с. 22), висновком експерта №354-Ф від 12.11.2020 (а.с. 30-35), протоколом огляду інформації від 12.02.2021 (а.с. 36-39), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.11.2020 (а.с. 46) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний критично оцінює твердження сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування існування жодного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого в провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обумовлені: обґрунтованою підозрою останнього у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто посягання на життя та здоров`я людини, які в Україні визнається найвищою соціальною цінністю; ймовірністю призначення у разі визнання винуватим покарання, з урахуванням положень ч.ч. 3 та 4 ст. 68 КПК України, у виді 10 років позбавлення волі; суспільно-небезпечним характером кримінального правопорушення, яке вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, шляхом використання та приведення в дію саморобного вибухового пристрою; відсутністю офіційного працевлаштування, тобто постійного прибутку та стабільного джерела доходу, а також дружини та утриманців, що, як наслідок, свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків; процесуальною можливістю знайомитись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків та потерпілого; не встановленням на теперішній час органами досудового розслідування знарядь вчинення злочину саморобних вибухових пристроїв.
Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , пов`язаний із посяганням на життя та здоров`я людини, які є, відповідно до норм національного та міжнародного права, найвищою соціальною цінністю та захищаються державою в першу чергу, вчинене способом, небезпечним для багатьох осіб, шляхом приведення в дію саморобних вибухових пристроїв.

Колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності посилання захисника на позитивну характеристику особи підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий та має постійне місце проживання в м. Одесі, проте, наголошує на тому, що такі обставини не зменшують існування вищенаведених ризиків та не можуть слугувати підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судами 1-ої та апеляційної інстанції, обставини.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Водночас, задля перевірки доводів захисника щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 тяжкого онкологічного захворювання горла, яке потребує постійної медичної підтримки, колегія суддів, з метою забезпечення права підозрюваного на медичну допомогу, вважає за необхідне доручити службовим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Одеській обл. забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та, у разі необхідності, надання йому необхідної медичної допомоги.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.04.2021 залишити без змін.
Доручити службовим особам ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Одеській обл. провести медичне обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та надання йому кваліфікованої медичної допомоги.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4