Ухвала
29 квітня 2021 року

м. Київ
справа №544/223/20
провадження №51-2121ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 1 лютого 2021 року,
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Зокрема, у її касаційній скарзі не наведено конкретного обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права, які вплинули на законність прийнятих судових рішень, і, відповідно до ст. 412 КПК, тягнуть за собою обов`язкове їх скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Так, стверджуючи, що в основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено недопустимі докази, які здобуті з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме протокол огляду місця події від 16 жовтня 2019 року та експертний висновок від 19 листопада 2019 року № 1756, які стали підставою для засудження ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 не наводить обґрунтувань цьому з огляду на положення статей 86-88 КПК та ст. 412 КПК.

Крім того, остання й не вказує на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на її думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи її апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Також у касаційній скарзі ОСОБА_5 наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження та правової оцінки доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 1 лютого 2021 року залишити без руху й надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити останній, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скаргу буде їй повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3