Справа № 450/1357/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/642/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 24 червня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.06.2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.27 п.п. 1,5,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 п.п. 1,5,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 31.08.2021 року включно без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме заставу в розмірі 1440000 гривень або домашній арешт.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог обвинувачений зазначає те, що суд першої інстанції необґрунтовано продовжив строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, через те, що обвинувачений ОСОБА_9 його обмовив, а тому пред`явлена підозра є необгрунтована. Також апелянт зазначає, що на необґрунтованість підозри вказують показання свідків, які жодним чином не вказують його причетність до скоєних злочинів.

Таким чином, на переконання обвинуваченого, застосування запобіжного заходу менш тяжчого ніж тримання під вартою, забезпечить його належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, натомість прокурор заперечив подану апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду обґрунтованою та законною.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 п.п. 1,5,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 п.п. 1,5,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням насильства відносно багатьох потерпілих спрямованого на позбавлення життя. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченому злочин становить довічне позбавлення волі.
Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, не допитано всіх свідків, що не виключає можливості впливу обвинуваченого на останніх, також обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, які відносяться до особливо тяжких злочинів та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: