Справа № 405/1836/21
1-кп/405/73/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2021 за №0000095, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , вважається такиМ, що раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу за наступних обставин:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що вибухові пристрої відносяться до предметів обмежених в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, у 2019 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, у лісосмузі біля Фортечних Валів, що по вул. Ушакова в м. Кропивницькому, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 знайшов предмет, схожий на запал від гранати. За зовнішніми ознаками вказаного предмету ОСОБА_4 зрозумів, що він є вибуховим пристроєм, та залишив його собі, чим здійснив незаконне його придбання.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 переніс вищевказаний предмет до свого фактичного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , який в подальшому зберігав до 11.02.2021, без передбаченого законом дозволу.
11.02.2021 слідчим Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в присутності понятих проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі повідомлення КНП «Швидкої медичної допомоги міської ради міста Кропивницького», про госпіталізацію громадянина ОСОБА_4 з вибуховою травмою, що сталася за вказаною адресою. В ході огляду місця події за вищевказаною адресою виявлено та вилучено металеві предмети, які являються складовими частинами уніфікованого підривача ручних гранат дистанційного типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), що відноситься до вибухових пристроїв, призначених для ініціювання зарядів вибухових речовин у корпусах ручних гранат, який вибухнув, що спричинило ушкодження громадянину ОСОБА_4 , який останній незаконно придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
26 лютого 2021 року між прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вважається таким, що раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, наявності, визначеної ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, повне та беззастережне визнання своєї винуватості у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки, із застосуванням до підозрюваного положення ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто в незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд може затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
У ч. 4 ст. 469 КПК України також зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд у підготовчому судовому засіданні встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому сторонами дотримано вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Суд у підготовчому судовому засіданні переконався, що обвинувачений повністю визнає свою винуватість в інкримінованому йому злочині.
Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження в підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вважається таким, що раніше не судимий, його щире каяття та повне визнання своєї вини, обставини, за яких було вчинено злочин, суд вважає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки, із застосуванням до підозрюваного положення ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, є відповідними ступеню тяжкості злочину, вищеописаній характеристиці особи обвинуваченого, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання. Саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущенням ним вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Вчиненим кримінальним правопорушенням державним інтересам матеріальна шкода не завдана. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати у сумі 2615 грн. 20 коп., пов`язані з залученням експерта для проведення в кримінальному провадженні комплексної судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/112- 21/1407 від 18.02.2021.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості від 26 лютого 2021 року, укладену між прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (трьох) років з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки, а саме:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення у кримінальному провадженні комплексної судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/112- 21/1407 від 18.02.2021 у сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 20 коп.
Речові докази: металеві предмети, які являються складовими частинами уніфікованого підривача ручних гранат дистанційного типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), що відноситься до вибухових пристроїв, призначених для ініціювання зарядів вибухових речовин у корпусах ручних гранат, змиви зі слідами продуктів вибухового перетворення на марлевих тампонах, які упаковано до спецпакету №5493138 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, - після набрання вироком законної сили знищити.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_7