Єдиний унікальний номер №440/2474/18
Провадження № 1-в/943/28/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року

Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
начальника Буського РС
центру пробації ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Буського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення такого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,
встановив:
До Буського районного суду Львівської області надійшло клопотання начальника Буського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку. Мотивує тим, що ОСОБА_5 засуджений Буським районним судом 30.11.2018 року, поставлений на облік в Буський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» 02.01.2019. станом на 31.01.2019 року орган пробації не отримував від засудженого жодного документу про сплату штрафу. Інформація про причини невиконання вироку протягом понад 1 місяць, у органу пробації, також відсутня. Просить суд вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Начальник Буського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 клопотання підтримав повністю, просить задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав таке клопотання, вбачає доцільність задоволення такого, оскільки минув строк виконання вироку та немає інформації про вчинення засудженим інших кримінальних правопорушень.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення за вказаною в поданні адресою та за встановленим місцем перебування.
Ураховуючи повторну неявку засудженого, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду клопотання (подання), про причини свого неприбуття не повідомляв, а тому в силу вимог ч. 5 ст. 539 КПК України його неприбуття в судове засідання за наведених обставин не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи №1/2019, суд дійшов висновку клопотання задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Отже, стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Окрім того, частиною третьою ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
У частині четвертій ст. 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;
- не ухилення засудженого від відбування покарання;
- не вчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Так, вироком Буського районного суду Львівської області від 30.11.2018 затверджено угоду від 16 листопада 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено, узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. Вирок набрав законної сили 31.12.2018.
Засуджений ОСОБА_5 взятий на облік Буського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 02.01.2019.
Однак, станом на день звернення до суду з даним клопотанням, засуджений ОСОБА_5 штраф не сплатив.
З огляду на викладене вище, строки давності виконання обвинувального вироку минули, в судовому засіданні не доведено та відповідних доказів про те, що ОСОБА_5 умисно ухилявся від виконання обвинувального вироку, не надано. Тому суд не вбачає підстав для зупинення або переривання перебігу давності виконання обвинувального вироку.
Оскільки з дня набрання вироком законної сили його не було виконано протягом двох років, суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вироком Буського районного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1