Справа № 487/603/21
Провадження № 1-кп/487/465/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003306 від 04.12.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Біла Церква, Київської області, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурор -ОСОБА_4 , захисник - ОСОБА_5 обвинувачена -ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 оскільки заявлені раніше ризики відповідно до ст.177 КПК України відносно неї не відпали.

Захисник та обвинувачена проти задоволення клопотання заперечували, та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, заслухавши думку обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах обраного запобіжного заходу, приходить до висновку щодо часткового задоволення клопотання прокурора, та задоволення клопотання захисника обвинуваченого, з наступних підстав.

Запобіжні заходи, тримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 закінчується 23 квітня 2021 року, по справі триває судове слідство та допитаний потерпілий, а тому суд повинен вирішити питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_3 знаходиться під вартою вже досить тривалий час, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що перебування ОСОБА_3 в умовах ізоляції протягом тривалого часу є на даний час необґрунтованим, а тому відносно неї потрібно змінити запобіжний захід, та призначити запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання, характеризується посередньо.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та її належну поведінку. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена у разі зміни запобіжного заходу, зможе ухилитись від суду.

За таких обставин, суд, що з урахуванням ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду, приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тому, обвинуваченому, слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; не залишати місце постійного проживання, без дозволу суду, в робочі, вихідні та святкові дні цілодобово.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 201, 331, 392, суд -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити частково, клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченоїОСОБА_3 задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 обраний відносно неї запобіжний захід - тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці до 13 червня 2021 року (включно).
Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1)прибувати до суду за першою вимогою;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду, в робочі, вихідні та святкові дні цілодобово;

Попередити обвинувачену ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
ОСОБА_3 звільнити з під варти негайно.
Вважати ОСОБА_3 такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Ухвалу в частині заміни відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити на виконання в Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області, який зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_3 , про що повідомити суд.

Працівникам Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області з метою здійснення контролю за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_3 , стосовно якої обраний запобіжний захід - домашній арешт надається право з`являтися в житло обвинуваченої ОСОБА_3 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Про виконання ухвали повідомляти суд з періодичністю один раз на два тижні.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику, потерпілій та направити начальнику Миколаївського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1