справа №619/5527/20
провадження №1-кс/619/516/21
УХВАЛА

іменем України

17 травня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
потерпілогоОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення про закриття кримінального провадження,

установив:
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову начальника СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 06.05.2021 про закриття кримінального провадження № 0000137 від 13.10.2020, яку ОСОБА_3 вважає незаконною і необґрунтованою, та просить її скасувати. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що начальником СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 не проведено повне, всебічне та об`єктивне розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які зазначені у ній.
У судове засідання начальник СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її невмотивованість та вказав, що дізнання проведено в порядку чинного КПК України. Матеріали кримінального провадження № 0000137 від 13.10.2020 надані слідчому судді. Вказав, що під часпроведення дізнання достатніх доказів, які б підтверджували наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не здобуто. Розгляд скарги просив провести у його відсутність.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до слідчого судді у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Частиною 1 статті 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Зі скарги вбачається що вищезазначена постанова була отримана ОСОБА_3 06.05.2021.
Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність і рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданій ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).
При розгляді скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Пріоритетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ст. 2 КПК України).
Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.10.2020 на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 05.10.2020 внесено відомості до ЄРДР за № 0000137 за ч. 1 ст. 129 КК України за заявою ОСОБА_3 від 25 вересня 2020 року.
16 лютого 2021 року інспектором СД Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження № 0000137 від 13.10.2020, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 01 березня 2021 року скасовано постанову інспектора СД Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області від 16.02.2021 про закриття кримінального провадження № 0000137 від 13.10.2020 та направлено матеріали кримінального провадження № 0000137 від 13.10.2020 для продовження досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді була мотивована тим, що дізнавачем під час проведення досудового розслідування не було допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
07 квітня 2021 року дізнавачем були допиті у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Також, 12.04.2021 начальником СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 доручено співробітникам ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області встановити очевидців подій, що сталися 21.09.2020 року у Дергачівському районному суді Харківської області та допитати їх у якості свідків.
15 квітня 2021 рапортом ст. о/у СКП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області встановлено що під час виконання доручення начальника СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за фактом даного злочину були проведенні пошукові заходи скеровані на встановлення свідків та очевидців даної події, але встановити під час них осіб вищевказаних категорій не виявилось можливим.
06 травня 2021 року начальником СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000137 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю доказів доведення винуватості у діях ОСОБА_5 .
В обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження від 06.05.2021 дізнавачем вказано, враховуючи той факт, що реальність погрози вбивства визначається достатністю підстав особою побоюватися її виконання. При визначення реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим. Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження в діях ОСОБА_5 , не встановлено прямого умислу на застосування погроз щодо ОСОБА_8 . Крім того, не встановлено суб`єктивної сторони складу правопорушення, а саме відсутність прямого умислу та винний повинен усвідомлювати, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя, і бажає цього, на що у ОСОБА_5 не було прямого умислу погрожувати вбивством ОСОБА_9 . Органом дізнання не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи, та вичерпані можливості їх отримання. В подальшому не було здобуто даних, що в діянні особи наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.
Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що вбачається зі змісту ст. 84 КПК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000137, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 06 травня 2021 року прийнята відповідно до вимог ст. 110 КПК України та з урахуванням правил ст. 401 КПК України, в ході досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, на підставі яких було прийнято рішення про закриття провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Аналізуючи наявні у кримінальному провадженні відомості, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, не здобуто.
Так, посилання заявника на неповноту дослідження дізнавачем фактичних обставин, з якими він пов`язує вчинення кримінального правопорушення, що, на його думку, мало місце, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені дізнавачем в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Інші доводи скарги слідчий суддя оцінює критично, зважаючи на те, що вони випливають лише з особистої суб`єктивної оцінки відповідних обставин заявником, та не дають підстав для висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення дізнавача.
Не проведення органом досудового розслідування всього спектру слідчих дій, на які вказує скаржник, не може стати підставою для скасування правильного по суті рішення про закриття кримінального провадження за відсутності на те обґрунтованих підстав та з метою уникнення надмірного формалізму.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 .
Повноваження слідчого судді викладені в Главі 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених у вищевказаній главі кримінального процесуального закону, виходить за межі повноважень слідчого судді.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Зазначений перелік ухвал слідчого судді є вичерпним.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1