Код суду 233 Справа № 233/150/21
Вирок
Іменем України
19 лютого 2021 року м. Костянтинівка
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калініна, Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, інваліда 3-ї групи, який не одружений, не працює, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
29 листопада 2020 року у вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 прийшов у гості до своїх знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 за їх місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де вони почали разом вживати спиртні напої у зальній кімнаті будинку за вказаною адресою. Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виникла сварка, в результаті якої у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4
29 листопада 2020 року, приблизно о 23 години 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , негайно реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у зальній кімнаті вищевказаного будинку, підійшов до ОСОБА_4 та наніс не менше 3 послідовних ударів руками та ногами у взутті в область голови та обличчя останнього.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 у вищевказаному будинку пришукав фрагмент шлакоблоку, яким також наніс не менше 3 послідовних ударів в область голови та обличчя ОСОБА_4 .
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: вдавлений багато осколковий перелом лівої скроневої кістки з проникненням уламків у речовину лівої скроневої долі, пневмоцефалія, множинні переломи кісток лицьового скелету та кісток носу, перелом основи черепа, множинні рани лівої потилично-скронево-тім`яної ділянки, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та за допомогою перекладача пояснив, що подія мала місце 29 листопада минулого року точну годину не пам`ятає, але вже було темно. Разом з ним було три особи: він, ОСОБА_10 та ще третій чоловік. Пізніше йому стало відомо, що це були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Знаходились вони в будинку напроти будинку проживання його матері. Спиртні напої розпивали, проте він не був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки більше їв ніж пив. Сильно розсердився на ОСОБА_11 через те, що він спалив його гроші. Бив ОСОБА_11 руками й ногами по голові, також шлакоблочною цеглиною. Скільки разів бив не пам`ятає. Після приходу матері пішов додому, а мати в цей час викликала швидку. Зазначив, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, крім того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Сильно розкаюється, шкодує, що так трапилось. Просив суд врахувати, що потерпілому в добровільному порядку відшкодована матеріальна й моральна шкода, та останній претензій до нього немає.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на прикінці листопада минулого року, точної дати не пам`ятає він зустрів на вулиці Танцюру Геннадія, який йшов з пляшкою самогона. Вони разом пішли до ОСОБА_13 , з яким він працював раніше, разом пасли корів. Зайшли до хати сіли до столу хотіли випити самогон. Після цього моменту він нічого не пам`ятає, чи пили самогон, чи ні, хто та скільки разів його бив. Разом з Геннадієм раніше спиртні напої не вживали, це був перший раз.
Відповідно до протоколу огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 30 листопада 2020 року в присутності двох понятих оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 де на підлозі виявлено два килими коричневого кольору. На килимі, що примикає впритул до ліжка №2, виявлена група плям нашарування речовини бурого кольору, які мають загальні розміри 30х23 см. Група плям розташована на відстані 4 см від краю зі сторони ліжка та 102 см від правого дальнього кута. З групи плям зроблено змив на ватно-марлевий тампон, який разом з контрольним ватно-марлевим тампоном, що містить зразок фону з килима, поміщено до фірмового паперового конверту, з пояснювальним текстом та підписами учасників. На підлозі зали, зліва при вході до кімнати, у дверній коробці виявлено десять фрагментів шлакоблочної цегли. На поверхнях яких було виявлено незначні нашарування речовини бурого кольору. При вході в будинок з вулиці, на нижній горизонтальній частині дверного коробу було виявлено нашарування речовини бурого кольору у вигляді плям та потьоків розміром 8 х 12 см. Дані плями мали характерний блиск. При вході до будинку, з правої сторони, виявлено пошкодження верхнього шару листя та дерного шару грунту. За флігелем виявлено ковдру, подушку, зі слідами речовини бурого кольору з якої зроблено один змив на ватно-марлевий тампон. Також виявлено цеглу з нашаруванням речовини бурого кольору, з якої зроблено змив речовини бурого кольору. В ході огляду до Костянтинівського ВП вилучено змиви з речовини бурого кольору, фрагменти шлакообразної цегли.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2020 року проведення огляду на території домоволодіння АДРЕСА_2 визнано законним.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 30 листопада 2020 року в присутності понятих в приміщенні коридору стаціонару травматологічного відділення КНП «БЛІЛ КМР» за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, буд. 101 оглянуто надані лікарем травматологом ОСОБА_14 особисті речі (одяг) постраждалого ОСОБА_4 які були зняті з нього для надання йому медичної допомоги, а саме: штани чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, куртка бірюзового та фіолетового кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, светр сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, кофта з блискавкою синього та блакитного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, светр синього та чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, футболка чорного кольору з блискавкою з нашаруванням речовини бурого кольору, штани чорного кольору з нашаруванням бруду, чоловічі шкіряні, чорні чоботи з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору.
В ході проведення слідчого експерименту 30 листопада 2020 року в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_15 , перекладача ОСОБА_6 , ОСОБА_8 детально розказав та показав на місці обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
В ході проведення слідчого експерименту 30 листопада 2020 року в присутності двох понятих ОСОБА_16 детально розказала та показала на місці обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 . Пояснила, що в момент коли вона зайшла до кімнати ОСОБА_11 лежав на підлозі обличчям до гори та закривав руками обличчя, а ОСОБА_8 в цей час наносив удари ногами взутими у кросівки по ногам Суконному. Також бачила, як у її сина в руках була цегла, на її вимогу він кинув її на підлогу та вона розлетілась.
В ході проведення слідчого експерименту 30 листопада 2020 року в присутності двох понятих свідок ОСОБА_9 детально розказав та показав на місці обставини нанесення ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Пояснив, що ОСОБА_8 наніс ногами взутими у кросівки ОСОБА_4 5-6 ударів в область обличчя, після чого взяв фрагмент цеглини та нею ще наніс приблизно 5 ударів в обличчя Суконному. Таратухін побіг до сусідів викликати швидку, коли повернувся то виявив ОСОБА_11 за флігелем на території домоволодіння.
Відповідно до протоколу затримання особи, взятої під варту 30 листопада 2020 року об 11 годині 00 хвилин в присутності двох понятих, захисника ОСОБА_15 та перекладача ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколу огляду речей від 30 листопада 2020 року в присутності двох понятих оглянуто та вилучено до Костянтинівського ВП надані громадянкою ОСОБА_16 особисті речі ОСОБА_8 , які були одягнені на нього під час нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а саме: кросівки сірого кольору, штани джинсові синього кольору.
Відповідно до протоколу отримання зразків крові для проведення експертизи від 30 листопада 2020 року в присутності понятих у потерпілого ОСОБА_4 відібрано зразок крові.
Відповідно до протоколу отримання зразків крові для проведення експертизи від 30 листопада 2020 року за участі перекладача ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_15 в присутності двох понятих відібрано зразок крові ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку експерта № 989 кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютеніном анти-В, за ізосерологічною системою АВ0.
Відповідно до висновку експерта №989/1 кров потерпілого ОСОБА_4 належить до групи В з ізоглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року накладено арешт на майно, вилучене підчас огляду речей 30 листопада 2020 року, а саме на: кросівки сірого кольору та штани джинсові синього кольору, які належать ОСОБА_8 .
Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області накладено арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 30 листопада 2020 року, а сама на десять фрагментів шлакоблочної цегли з нашаруванням речовини бурого кольору які належать ОСОБА_9 .
Відповідно до висновку експерта №891/1 на змиві з «фрагменту каміння цегли» встановлена наявність крові та поту, визначений білок людини. Епітельні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені. Статева належність крові та поту на змиві невстановлена через відсутність епітеліальних клітин з ядрами та придатних для дослідження ядер формених елементів крові. При визначені групової належності в змішаних слідах крові та поту виявлено антигени А та В ізосерологічної системи АВ0. Не виключається можливість змішування в слідах крові та (або) поту потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_8 , враховуючи групову приналежність їх крові.
Відповідно до висновку експерта №891/2 в слідах на поверхні одного із фрагментів шлакоблочної цеглини встановлено наявність крові та виявлений білок людини та домішок поту. На всій іншій поверхні даного фрагменту та на поверхні всіх інших фрагментів шлакоблочної цеглини наявність крові не встановлено. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини на всіх фрагментах шлакоблочної цеглини не виявлені. Статева належність крові в об`єкті №1 не встановлена через відсутність в цитологічних препаратах формених елементів крові. При встановлені групової належності слідів в об`єкті №1 виявлені антигени А і В ізосерологічної ситеми АВ0, що не виключає як походження крові та поту від особи з групою крові АВ ізосерологічної системи АВ0, так і змішування крові та поту від осіб, груповим властивостям крові якої властиві виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає походження крові та поту, виявлених на поверхні одного із фрагментів шлакоблочної цеглини, від підозрюваного ОСОБА_8 тільки в якості домішку, оскільки його крові властиві антиген А ізосерологічної системи АВ0. Не виключається також домішок крові та поту, виявлених на поверхні одного із фрагментів шлакоблочної цеглини і від потерпілого ОСОБА_4 , оскільки його крові властивий антиген В ізосерологічної системи АВ0.
Відповідно до висновку експерта № 989/2 на марлевому тампоні зі змивом з килима (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні крові в сліді на марлевому тампоні зі змивом з килима виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження сліду крові від особи групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Не виключена можливість походження зазначеного сліду крові за рахунок крові потерпілого.
Відповідно до висновку експерта №989/3 на джинсових брюках, які належать ОСОБА_8 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні даних слідів виявлений антиген В, що не виключає можливості походження даних слідів від особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на джинсових брюках, які належать ОСОБА_8 від потерпілого ОСОБА_4 , крові якого властиві виявлений в слідах на брюках антиген В. Походження даних слідів від ОСОБА_8 , основним групо специфічним антигеном крові якого є антиген А, виключено.
Відповідно до висновку експерта №989/4 на кросівках ОСОБА_8 наявність крові не встановлена.
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13 січня 2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2020 року, у КМП «БЛІЛ Костянтинівської міської ради» вилучено медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 №3039/Х.
Відповідно до висновку експерта №138 по мед. документам від 24 грудня 2020 року згідно із записами медичної документації у потерпілого ОСОБА_4 вдавлений багатоосколковий перелом лівої скроневої кістки з проникненням уламків у речовину лівої скроневої долі, пневмоцефалія. Множині переломи кісток лицевого скелету та кісток носу. Перелом основи черепа. Множині рани лівої потилично- скронево- тім`яної ділянки. Дані ушкодження утворились не менш як від 6 впливів травмуючих предметів, не виключно 29.11.2020 р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Згідно опису характеру та локалізації тілесних ушкоджень не виключна можливість їх утворення при нанесенні ударів фрагментом шлакоблоку, ногами та кулаками рук. Згідно запису в медичній документації: «..хворий не поддається контакту/виражене алкогольне сп`яніння та стан приглушення/. Доставлений на лежачій каталці...». Згідно протоколів слідчих експериментів за участю гр. ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , характеру та локалізації тілесних ушкоджень, не виключно часткове утворення виявлених ушкоджень. Згідно протоколу слідчого експерименту за участю гр. ОСОБА_9 характеру та локалізації тілесних ушкоджень, не виключна можливість їх утворення при вказаних обставинах.
Відповідно до висновку психолого-психіатричної експертизи №835 від 08 грудня 2020 року ОСОБА_8 в момент скоєння кримінального правопорушення виявляв легку розумову відсталість з девіацію особистості за афективно-застрягаючому типу, з порушенням поведінки, що не потребує прийняття лікувальних заходів, супутній діагноз: сурдомутизм. За психічним станом він міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. У період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_8 не перебував у тимчасово-хворобливому стані. В даний час виявляє посттравматичний стресовий розлад, з якого до моменту проведення експертизи повністю не вийшов. За психічним станом повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Під час вчинення кримінального правопорушення не перебував в стані фізіологічного афекту (стані сильного душевного хвилювання). Під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), тобто екстремального психічного стану дезорганізації в свідомості та діяльності людини. Даний стан визначив подальший руйнівний характер дій ОСОБА_8 , нівелював здатність контролю над своїми діями. У ОСОБА_8 мають місце виражені індивідуально-психологічні характеристики (девіація примітивної особистості за афективно-застрягаючим типом), пов`язані з основним діагнозом, що визначають його поведінку, її брутальні та агресивні прояви. Ці характеристики вплинули на його свідомість та діяльність, його поведінку в період вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 листопада 2020 року у ОСОБА_8 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
В судовому засіданні прокурор просив не досліджувати протокол огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 30 листопада 2020 року під час якого оглянуто та вилучено до Костянтинівського ВП ніж та висновок експерта №891/3 про відсутність крові та клітин з ядрами та мікрочастками тканин на ножі, оскільки в них не міститься будь-якої інформації, яка має значення для кримінального провадження. Судом вищевказані докази не досліджувались, тому суд не надає їм оцінку.
Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч.1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
Обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінувалось вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Суд вважає, що вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки спростовується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 листопада 2020 року у ОСОБА_8 , відповідно до якого ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Так, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 8 лютого 2021 року, згідно якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Разом з цим, суд звертає увагу, що висновок досудової доповіді органу пробації носить рекомендаційний характер і має бути ґрунтовно оцінений судом разом з іншими даними, що характеризують особу обвинуваченого, з огляду на це не вважає за необхідним покладення обов`язків на обвинуваченого щодо виконання заходів передбачених пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Обставинами, які пом`якшують покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому.
Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілого, який на адресу суду надав заяву в якій зазначив, що не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру та просить суд не призначати обвинуваченому покарання пов`язане із позбавленням волі.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 01.02.2018 року по справі №634/609/15-к.
Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За таких обставин, судом враховано ті обставини, що ОСОБА_8 критично ставиться до скоєного, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання, має постійне місце проживання, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері не знаходиться, на військовому обліку військовозобов`язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно. Разом з тим, потерпілий не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, державний обвинувач висловив думку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі визначеному санкцією частини 1 статті 121 КК України та можливістю застосування до нього ст. 75 КК України.
З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, оскільки такий вид покарання відзначається досить сильним караним змістом, що ефективно використовується як засіб впливу на особу, яка вчинила злочин, що не становить великої суспільної небезпеки.
Проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Під час досудового розслідування відповідно до ухвал слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою враховуючи призначене судом покарання, суд вважає за необхідне змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього зобов`язання до набрання вироком законної сили не відлучатись з с. Новомаркове Костянтинівського району Донецької області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку прокласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення в період з 30 листопада 2020 року по 19 лютого 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили з тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6» - змінити на особисте зобов`язання та зобов`язати його не відлучатись з с. Новомаркове Костянтинівського району Донецької області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, негайно звільнити його з під варти в залі суду після проголошення вироку.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2020 року на вилучені речі під час огляду речей 30 листопада 2020 року, а саме кросівки сірого кольору та штани джинсові синього кольору , які належать ОСОБА_8 скасувати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2020 року на вилучені під час огляду місця події 30 листопада 2020 року десять фрагментів шлакоблочної цегли з нашаруванням речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_9 скасувати.
- карту пам`яті «Kingston» micro SD 32GB серійний номер НОМЕР_1 на якій зафіксовано допит підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий експеримент із ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
- змив РБК з килима на підлозі, змив РБК з фрагменту каміння цегли, фрагменти шлакоблочної цеглини, зразок крові ОСОБА_8 , зразок крові ОСОБА_4 , кухонний ніж - знищити.
- кросівки та джинсові брюки із нашаруванням РБК повернути ОСОБА_8 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1