ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3415/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1500/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до обвинувального акту додано висновок КП "Харківське обласне бюро судово - медичної експертизи" від 30.09.2020 (а.п. 52-60), ухвалу Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 16.11.2020 про відмову в призначенні додаткової судово - медичної експертизи (а.п. 78-79), у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ч.4 ст.191 КПК України, обвинувачений акт підлягає поверненню прокурору.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 березня 2021 року.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
В обґрунтування своєї вимоги апелянт вказує на те, що до суду першої інстанції прокурором надано тільки обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченої і її захисника про отримання копії обвинувального акту, що не суперечать вимогам ч.4 ст. 291 КПК України. Інших документів прокурором не направлялися на адресу суду та не долучалися до матеріалів судового провадження, на що безпідставно послався суд в своєму рішенні. Документи, які зазначені в оскаржуваній ухвалі, були надані захисником ОСОБА_7 , а тому висновки суду щодо порушення прокурором вимог ч.4 ст. 291 КПК України є безпідставними.

Крім того, прокурор подав до апеляційного суду клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого її правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколом затримання особи, протоколом допиту підозрюваного. Вина ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 29.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 та вилученими під час огляду речовими доказами; показаннями допитаних свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_8 у порядку ст.208 КПК України, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи трупа КуртоваР.В. 312-17-217-Чт/20 від 05.08.2020, висновком судово-психіатричної експертизи №313 від 15.07.2020.
Прокурор також вказує на те, що метою та підставами застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; думку обвинуваченої та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти апеляційної скарги в частині скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду, але просили залишити без задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Вимоги до обвинувального акту викладено в ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Як вбачається з відомостей матеріалів судового провадження, прокурор направив до Зміївського районного суду Харківської області обвинувальний акт №0000775 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, розписок захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування (арк.1, 2-5, 6-12, 13, 14). Будь-яких інших матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 прокурором до суду першої інстанції не направлялися.
Посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що до обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 було додана висновок КП "Харківське обласне бюро судово - медичної експертизи" від 30.09.2020 року, у зв`язку з чим прокурором не дотримані вимог ч.4 ст.291 КПК України, є безпідставними і помилковими, оскільки вищезазначений документ був наданий суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 до свого клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи (арк.47-51, 52, 53-60 суд. пров.).
Крім того, є незрозумілим посилання суду в оскаржуваному судовому рішенні на ухвалу Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 16.11.2020 року про відмову в призначенні додаткової судово-медичної експертизи, яка прийнята попереднім складом суду під час підготовчого судового засідання у цьому кримінальному провадженні за наслідками розгляду клопотань захисника та прокурора (арк.78-79 суд. пров.).
Окрім цього, зазначена ухвала Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 16.11.2020 року не підписана попереднім головуючим по справі, що свідчить про її невідповідність вимогам ч.2 ст.375 КПК України, що не прийнято до уваги судом першої інстанції в новому складі суду при прийнятті справи до свого провадження (арк.79 суд. пров.).
Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт №0000775 стосовно ОСОБА_8 , оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, прокурором подано до суду апеляційної інстанції клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 11.03.2021 року.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку з чим обвинувачена може переховуватися від суду та органу досудового розслідування, на що обґрунтовано послався прокурор в своєму клопотанні про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 .
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обвинувачуються в умисному вбивстві, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Колегія суддів також бере до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою інкримінованого їй злочину, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 29.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 та вилученими під час огляду речовими доказами; показаннями допитаних свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_8 у порядку ст.208 КПК України, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи трупа КуртоваР.В. 312-17-217-Чт/20 від 05.08.2020, висновком судово-психіатричної експертизи №313 від 15.07.2020.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись із запереченнями сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
Судом першої інстанції 11.01.2021 року перевірено обґрунтованість підстави продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у цьому судовому рішенні зазначені відповідні мотиви прийнятого рішення, а тому посилання обвинуваченої та захисника недоведеність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутності жодних підстав для обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2021 року.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді