Справа № 306/2057/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1131/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайдош Ужгородського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 від призначеного судом основного та додаткового покарання повністю звільнено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 : 253844 грн. вартості сідлового тягача марки «МАN TGA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; 156370 грн. вартості напівпричепа марки «ПП GEN TRAIL», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ; 67976,52 грн. вартості знищеного товару; 5200 грн. витрат на допомогу адвоката ; 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди, яка виразилася в психічних стражданнях потерпілого від наслідків ДТП; 6014,66 грн. витрат, пов`язаних з прибуттям в судові засідання потерпілого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави 12730,35 грн. процесуальних витрати на проведення судових експертиз.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 03 липня 2016 року близько 11 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI A8», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою «М-06» сполученням КиївЧоп у напрямку м. Чопа та проїжджаючи ділянку автодороги на 734 км + 19 м поблизу с. Ганьковиця Свалявського району Закарпатської області, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, всупереч вимогам пунктів 1.3, 1.5, 10.1, 11.3, 12.1 та 34 (1.1) Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки (мокрого покриття), в результаті чого не впорався з керуванням транспортного засобу, на заокругленні дороги з правостороннім поворотом допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, де сталося його зіткнення з автопотягом у складі сідлового тягача марки «MANTGA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ПП GEN TRAIL», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався своєю смугою руху в напрямку м. Києва та в момент виникнення небезпеки для руху вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «AUDI A8» ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритих переломів 3-9 ребер справа, закритих переломів 3, 5-8 ребер зліва з розривом плеври, розривами міжреберних м`язів, забою легенів, розриву в/д правої легені, розриву серцевої сорочки, розриву стінки правого шлуночка, передсердя, верхньої порожнистої вени, численних підкапсульних розривів печінки, переломів 1, 2 шийних хребців, повного розриву атлант-окципітального зчленування, що ускладнилося травматичним шоком, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого на місці пригоди.

Не погоджуючись з зазначеним вироком, потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення його цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 на його користь матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, згідно із заявленим цивільним позовом.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпілий зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження проведено поверхнево, без урахування дійсних обставин справи. Вважає безпідставним висновок суду про недоведеність потерпілим понесених витрат на оплату послуг по зберіганню автомобіля та розміру упущеної вигоди, зокрема, ненадання документів, які б свідчили про припинення або невиконання контрактів, про очікувані прибутки тощо. На його думку, відмовляючи в задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення майнової шкоди від вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд проігнорував той факт, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 був тривалий час позбавлений роботи, а відтак і можливості повноцінно забезпечувати свою сім`ю, в тому числі і відмовляти замовникам у послугах перевезення товару у зв`язку із відсутністю доступу до автомобіля та напівпричепу.

Як зазначає апелянт, наведене призвело до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, що потягло за собою порушення життєвих планів, що також залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, потерпілого на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація діянь є правильними, ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених судом доказів, що ніким не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Частиною першою ст. 129 КПК України визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

При цьому, суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Згідно зі ст. 56 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Водночас, згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому останній заявив вимоги про відшкодування ринкової вартості автомобіля тягача в сумі 559 860 грн., ринкової вартості напівпричепа в сумі 181 308 грн., вартості знищеного товару в сумі 67 976,52 грн., 30 000 грн. упущеної вигоди за кожен місяць простою автомобіля, починаючи з 04.07.2016, оплату послуг по зберіганню та охороні, з розрахунку 35 грн. за добу, починаючи з 04.07.2016, 5200 грн. оплати юридичної допомоги та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стаття 242 КПК України містить перелік випадків, коли слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи. Зокрема, за змістом п. 6 ч. 2 цієї статті експертиза має бути проведена для визначення розміру матеріальних збитків, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Згідно зі змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зокрема, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Крім того, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Таким чином, при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов`язок щодо доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також те, що він міг i повинен був отримати визначені доходи, i тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною i достатньою причиною, яка позбавила його можливості їх отримати.

Вирішуючи питання щодо підстав та розміру заподіяної матеріальної шкоди, місцевий суд визнав доведеною шкоду у розмірі 253 844 грн. вартості сідлового тягача марки «МАNTGA», 156 370 грн. вартості напівпричепа марки «ПП GENTRAIL», 67 976. 52 грн. вартості знищеного товару, 5 200 грн. витрат на допомогу адвоката та 6014, 66 грн. витрат, пов`язаних з прибуттям в судові засідання потерпілого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 , та недоведеність матеріальної шкоди на оплату послуг по зберіганню автомобіля та розміру упущеної вигоди, оскільки такі витрати встановлені тільки зі слів позивача, нічим не підтверджені і не надано будь - яких доказів щодо їх наявності, зокрема суду не надано документів, які б свідчили про припинення або невиконання контрактів, про очікувані прибутки, а також платіжні документи, які засвідчують витрати на оплату послуг по зберіганню автомобіля.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, належним чином мотивував своє рішення, оскільки згідно з висновком експерта №11/506 від 16 вересня 2016 року, зробленого внаслідок проведеної експертизи на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ НП у Закарпатській області від 07.07.2016 року, ринкова вартість сідлового тягача марки «MANTGA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 03.07.2016 могла становити 253 844 грн., а напівпричепа марки «ПП GENTRAIL», д.н.з. НОМЕР_2 , - 156 370 грн., водночас матеріальний збиток, завданий власнику сідлового тягача марки «MANTGA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті даної ДТП становить 253844 грн., тобто у розмірі його ринкової вартості, оскільки відновлення такого неможливе, а який матеріальний збиток, завданий власнику напівпричепа марки «ПП GENTRAIL», д.н.з. НОМЕР_2 , не надається можливим встановити; договором-заявкою № 010716 від 01 липня 2016 року, укладеною між ФОП ОСОБА_12 та Фоп ОСОБА_6 , підтверджується вартість знищеного товару на суму 67 976,52 грн., а квитанцією від 19 вересня 2016 року підтверджуються витрати на правову допомогу у розмірі 5200 грн.

З огляду на те, що в межах кримінального провадження проведено автотоварознавчу експертизу, якою встановлено розмір заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_7 , збитків, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що саме встановлена експертизою сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 , а не визначена самостійно ним на підставі даних з мережі інтернет середньоринкова вартість сідлового тягача та напівпричепа.

Положенням п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_6 заявлено позовні вимоги до ОСОБА_7 про стягнення з останнього на його користь 50 000 грн. моральної шкоди, в обгрунутвання якої покликається на те, що знищенням його транспортного засобу йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, погіршенням його психо-емоційного стану та настанні інших негативних наслідків.

Суд першої інстанції, задовольнивши цивільний позов частково та стягнувши із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_6 20000 грн. моральної шкоди, врахував характер та обсяг страждань потерпілого та інші обставини, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення звичайного життєвого ритму, ступінь доведеності розміру завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоди та заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, тому вважати рішення в цій частині необґрунтованим, на думку колегії суддів, підстав немає.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому, беручи до уваги документально підтверджені матеріальні збитки, понесені потерпілим ОСОБА_6 , а також вимушеність життєвих змін та життєвого ритму в результаті протиправних дій ОСОБА_7 , сума стягнення у відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 є обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б слугували безумовною підставою для його зміни чи скасування, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим й вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог потерпілого немає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4