Справа № 308/9125/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що 28 червня 2021 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07 травня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки психотропної речовини метамфетаміну у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без затримання особи.

У подальшому 05 липня 2021 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 02 липня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки психотропної речовини метамфетаміну у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без затримання особи.

Окрім того, 15 липня 2021 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07 липня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки психотропної речовини метамфетаміну у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із затриманням особи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному збуті психотропних речовин, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно.

15.07.2021 на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину від 07.07.2021 проведено оперативну закупку психотропної речовини - метамфетамін у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із затриманням особи, в ході якої було вилучено:

- 1 (один) згорток металевої фольги, сріблястого кольору з кристалічною речовиною, білого кольору, яка зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину

- метамфетамін;

- грошові кошти у сумі 400 (чотириста) гривень, наступними купюрами: купюра №1: купюра номіналом 50 гривень серія ФЖ 5664495; купюра №2: купюра номіналом 50 гривень серія ТВ 7467683; купюра №3: купюра номіналом 50 гривень серія ФЖ 7217354; купюра №4 купюра номіналом 50 гривень серія ТУ 7332109; купюра №5, купюра номіналом 50 гривень серія ТІ 6719668; купюра №6: купюра номіналом 50 гривень4 серія СЙ 0711837; купюра №7: купюра номіналом 50 гривень серія УР 4909775; купюра №8: купюра номіналом 50 гривень серія УЕ 1461064;

- запальничка, червоного кольору;

- 2 (дві) монети по 1 одній гривні;

- цигарки марки «Парламент»;

- мобільний телефон марки «Hyuaweii», золотистого кольору.

Вказані речі за постановою заступника начальника СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 були визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Потрібно також врахувати, що без наявності вказаних речей не видається можливим проведення судових експертиз, слідчих дій, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вилучене у підозрюваного майно.

У судовому засіданні слідчий підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні власник майна підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Як випливає з матеріалів клопотання слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000229 від 16.04.2021 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

У межах даного кримінального провадження 16.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

15.07.2021 о 19 год. 17 хв. гр. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

При цьому під час здійснення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - ОСОБА_4 , в останнього було вилучено ряд речей, які відповідно до постанови від 16.07.2021 визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000229 та на які в результаті слідчий просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, зокрема тяжкість кримінальних правопорушень, що розслідуються у даному кримінальному провадженні: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, ступінь їх суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 квітня 2021 року задовольнити.
Накласти арешт на вилучені 15.07.2021 під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 речі та майно, а саме:

-1 (один) згорток металевої фольги, сріблястого кольору з кристалічною речовиною, білого кольору, яка зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину - метамфетамін;

- грошові кошти у сумі 400 (чотириста) гривень, наступними купюрами: купюра №1: купюра номіналом 50 гривень серія ФЖ 5664495; купюра №2: купюра номіналом 50 гривень серія ТВ 7467683; купюра №3: купюра номіналом 50 гривень серія ФЖ 7217354; купюра №4 купюра номіналом 50 гривень серія ТУ 7332109; купюра №5, купюра номіналом 50 гривень серія ТІ 6719668; купюра №6: купюра номіналом 50 гривень серія СЙ 0711837; купюра №7: купюра номіналом 50 гривень серія УР 4909775; купюра №8: купюра номіналом 50 гривень серія УЕ 1461064;

-- запальничка, червоного кольору;

-2 (дві) монети по 1 одній гривні;

-Цигарки марки «Парламент»;

-мобільний телефон марки «Hyuaweii», золотистого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали проголошено 20.07.2021 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1