233 Справа № 233/3474/13-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_5 , накладеного постановою старшого слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 від 24 листопада 2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, посилаючись на те, що слідчим відділом Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі №38-2011-03-975, порушеної у відношенні ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.128 КК України, в межах якої 24 листопада 2011 року слідчим ОСОБА_6 було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 .
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 25 листопада 2011 року Костянтинівською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження - №11886086, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_5
22 лютого 2012 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000038 відносно ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
27 березня 2015 року вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі №233/3474/13-к, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, ОСОБА_5 звільнено від покарання. Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. Вироком суду питання про зняття арешту з майна ОСОБА_5 не вирішувалося.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 отримав спадщину у виді нерухомості: будівлі торговельного павільйону номер АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що постановою слідчого ОСОБА_6 від 24 листопада 2011 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 без визначення його переліку, то і Костянтинівською державною нотаріальною конторою зареєстровано в реєстрі обтяжень на все нерухоме майно. В подальшому, на нерухоме майно, яке отримано ОСОБА_5 після винесення постанови слідчого про арешт нерухомого майна та внесення нотаріальною конторою інформації до реєстру обтяжень, також розповсюджується обтяження: арешт нерухомого майна.

У зв`язку із порушенням права власності на майно ОСОБА_5 , захисник просить скасувати арешт на нерухоме майно останнього.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання і просив його задовольнити, скасувавши арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , що накладений постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 від 24 листопада 2011 року, яке в теперішній час складається з будівлі торговельного павільйону АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 в судовому засіданні також клопотання захисника підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, додані матеріали, а також матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000038 від 22 лютого 2013 року (№233-3474/13-к), які є в розпорядженні суду, та матеріали кримінального провадження за вищевказаним номером, надані прокурором, дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором, слідчим СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 постановою від 23 серпня 2011 року, в порядку КПК України (в редакції 1960 р.) порушено кримінальну справу №38-2011-03-975 стосовно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.128 КК України.
Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 від 24 листопада 2011 року по зазначеній вище кримінальній справі накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання вироку в частині відшкодування матеріальних збитків, а також з метою забезпечення цивільного позову.

16 грудня 2011 року кримінальна справа №38-2011-03-975 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.128 КК України була направлена до суду.
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 грудня 2012 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2012 року стосовно ОСОБА_5 був скасований з направленням кримінальної справи на додаткове розслідування.

У зв`язку з чим, 22 лютого 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Далі, як встановлено судом та підтверджується матеріалами кримінального провадження, які є в розпорядженні суду, 07 травня 2013 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000038 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Згідно обвинувального акту цивільний позов потерпілим під час досудового розслідування не заявлявся. Крім того, при дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового провадження ані потерпілим, ані прокурором цивільний позов також не заявлявся.

У доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування, відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_5 постановою слідчого від 24 листопада 2011 року не зазначені.

При вивченні матеріалів кримінального провадження (справа №233/3474/13-к), які є в розпорядженні суду, встановлено, що вищезазначена постанова слідчого від 24 листопада 2011 року про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_5 прокурором суду надана не була і про наявність такої зазначено не було.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ст.128 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, та на підставі ст.49 КК України звільнено від покарання. Згідно вироку суду цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, судом не ухвалювалось. Вирок суду набрав законної сили 29 вересня 2015 року.
Як вбачається з наданої захисником копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_7 успадкував будівлю торгівельного павільйону загальною площею 40,4 кв.м описом: будівля торгівельного павільйону літ.«Б1», прибудова із шлакоблоку літ.«б2» за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 листопада 2020 року за №234140795, 25 листопада 2011 року Костянтинівська державна нотаріальна контора зареєструвала обтяження в Єдиному реєстрі заборон, реєстраційний номер обтяження №11886086, про арешт всього невизначеного нерухомого майна власника ОСОБА_5 . Підстава обтяження: постанова про накладення арешту, 38-2011-03-975, 24.11.2011, слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, слідчий ОСОБА_6 . Обтяжувач: Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області, Код: 08671583, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Горького,2.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зняття арешту з майна закрито відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання щодо припинення арешту майна ОСОБА_5 , поширюються норми КПК України, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», «за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У порядку, передбаченому КПК України, суди вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків, а саме питання щодо скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.
При цьому, відповідно до п.9 розділу XI «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України 1960 року.

Згідно зі ст.409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року) зазначено, що питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

За вимогами ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, недоторканість житла чи іншого володіння особи, права власності.

Відповідно до положень статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відтак, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.
Згідно з частиною першою статі 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.
Протоколом № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на вільне володіння майном. Основною метою статті першої Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав. Названа стаття проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З огляду на вищенаведене, зважаючи, що жодних доказів, які б спростовували доводи захисника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, суду не надано, суд дійшов висновку про наявність необхідних та достатніх підстав для задоволення клопотання про скасування арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_5 під час провадження досудового слідства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), ст.ст.537,539 КПК України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановою старшого слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 від 24 листопада 2011 року на нерухоме майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальній справі №38-2011-0397 (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000038 від 22.02.2013 року) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_8