УХВАЛА
Іменем України

06.08.2021 Справа №607/13552/21 Провадження № 1-кс/607/4472/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 01.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:
02.08.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 01.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02.08.2021 дане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків. 04.08.2021 прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 усунуто недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, та подано повторне клопотання про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що з початку лютого 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, по теперішній час ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та на даний час невстановленими слідством особами, використовуючи власну оргтехніку, в офісних приміщення міста Тернополя здійснює підроблення офіційних документів.

За даним фактом 01.02.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0000017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Прокурор зазначає, що 28.07.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Також 28.07.2021 в період з 08 год. 13 хв. до 09 год. 41 хв. старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 з метою безпосереднього відшукання документів та предметів, які матимуть значення для підтвердження факту підроблення документів ОСОБА_3 .

Під час вказаного обшуку вилучено такі речі та документи:

- ноутбук сірого кольору «hp» 15s-fq1003nu та зарядний пристрій до ноутбука;

- мобільні телефони: «Айфон», IMEI НОМЕР_1 ; «Самсунг», IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- флеш-носій «Kingston»;

- бланки в кількості 6 (шість) штук, на яких відтиски печаток « ОСОБА_10 », «Лікарня з поліклінікою Державна установа територіальне медичне об`єднання Міністерство внутрішніх справ України по Тернопільській області»;

- два блокноти;

- 2 квитанції (експрес накладні);

- чорнові записи в кількості 6 аркушів.

За таких підстав, вважаючи зазначені речі тимчасово вилученим майном, з метою збереження речових доказів, а також проведення в подальшому необхідних судових експертиз прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився. Подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 заперечувала проти клопотання прокурора про накладення арешту на майно. Вказала, що ноутбук, який був вилучений під час обшуку, належить її сестрі. Також повідомила, що вилучені мобільні телефони необхідні їй для спілкування з чоловіком, який перебуває за кордоном. Не заперечувала, що будь-яких зауважень під час проведення обшуку вона не висловлювала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 01.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя встановив, що вказані у клопотанні речі і документи були вилучені під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та у якій проживає ОСОБА_8 .

Згідно з постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 29.07.2021 вилучені під час обшуку речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000017 від 01.02.2021.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказані у клопотанні речі і документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його приховування, знищення, відчуження та до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для відшукання слідової інформації та проведення необхідних експертиз клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до приховування, знищення, відчуження такого майна та знищення слідів кримінального правопорушення.

Також згідно з п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

З урахуванням цих обставин слідчий суддя доходить висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів та є пропорційним втручанням у право власності ОСОБА_8 та не матиме надмірних наслідків для неї.

Накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на вилучене майно відповідає співвідношенню критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності та завдань кримінального провадження з огляду на те, що вилучені речі і документи можуть бути використані як докази для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

Разом з тим ухвалою слідчого судді від 22.07.2021 обшук за місцем проживання ОСОБА_8 був наданий з метою відшукання електронних носіїв інформації; USB-флешок; карт пам`яті; фото-відео-комп`ютерної техніки; мобільних телефонів; принтерів; сім-карток операторів стільникового зв`язку; незаповнених бланків документів; печаток підприємств, установ, організацій, до яких ОСОБА_13 не має відношення; нотаріальних бланків; ліцензій; довідок із медичних установ щодо проходження громадянами тестів на виявлення вірусу COVID. Дозвіл на відшукання будь-яких блокнотів, квитанцій та чорнових записів слідчим суддею в даній ухвалі не надавався.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що клопотання в частині накладення арешту на два блокноти, дві квитанції (експрес накладні), чорнові записи в кількості 6 аркушів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 167, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 01.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт на:
- ноутбук сірого кольору «hp» 15s-fq1003nu та зарядний пристрій до ноутбука;

- мобільні телефони: «Айфон», IMEI НОМЕР_1 ; «Самсунг», IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- флеш-носій «Kingston»;

- бланки в кількості 6 (шість) штук, на яких відтиски печаток « ОСОБА_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

які були вилучені під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 та які належать ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном.
В іншій частині клопотання відмовити.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити ОСОБА_3 та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором у цьому кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1