Номер провадження: 11-сс/813/136/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської міської прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із застосуванням розміру застави, відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у кримінальному проваджені № 0001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської міської прокуратури №2 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.02.2021, з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 131 820 гривень, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Одесі, українки, громадянки України, зі слів працюючої реалізатором на промринку «7км», заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 27.11.216 року народження, зареєстрованою та проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

- 05 жовтня 2020 року Шевченківським УП в місті Києві ГУНП в Одеській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (ЄРДР 0006617);
- 25 листопада 2020 року Херсонським ВП ГУНП в Одеській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України (ЄРДР 0003349),
підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у кримінальному проваджені № 001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення; а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Крім того, слідчий суддя в оскарженому рішенні зазначив наступне: підозрюваною та її захисником не було надано слідчому судді достатніх доказів, які б свідчили, що при застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, будуть гарантувати, що остання не буде впливати на потерпілу та свідків, переховуватись від органу досудового розслідування, не вчинятиме інший злочин.

Слідчий суддя, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини інкримінованого ОСОБА_9 злочину, прийшов до переконання про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи яка їх подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що слідчим суддею при постановленні оскарженої ухвали не враховано обставин кримінального правопорушення, наявність заявлених у клопотанні слідчого ризиків, початкової стадії кримінального провадження, на якій, з метою дотримання розумних строків досудового розслідування та необхідності збирання доказів, уникнення їх спотворення, належного допиту всіх учасників кримінального провадження та проведення інших необхідних слідчих (розшукових) дій, та з`ясування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення, необхідним та достатнім запобіжним заходом у даному кримінальному провадженні є застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, що зможе гарантувати належне виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що що 28 листопада 2020 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 діючи у групі, переслідуючи ціль незаконного збагачення, прибули за адресою: АДРЕСА_2 з метою реалізації спільного злочинного умислу, який полягав у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , шляхом обману та зловживанням довірою вказаних осіб, та узгодили, що роль ОСОБА_9 полягала у введенні в оману ОСОБА_13 за заздалегідь обумовленому плану, а ОСОБА_12 , в свою чергу, повинен був перебувати біля зазначеного домоволодіння на вулиці та слідкувати за навколишнім середовищем, щоб не запобігти злочинним намірам ОСОБА_9 з боку третіх осіб.
Так, ОСОБА_9 , зайшла на територію домоволодіння ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , та, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке виразилось у тому, що ОСОБА_9 під приводом працівника пенсійного фонду та соціального працівника організації «Червоного хреста» повідомила ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що їм будуть безкоштовно надаватися продукти харчування, разом із цим, ОСОБА_9 , зловживаючи довірою потерпілої, повідомила останній, що у зв`язку із вступом України до Євросоюзу національна валюта буде недійсна та її необхідно обміняти на нові купюри, після чого ОСОБА_13 запросила ОСОБА_9 до приміщення літньої кухні за вказаною адресою. В свою чергу, ОСОБА_14 , зібрав грошові кошти у загальній сумі 85000 гривень, які знаходились у домоволодінні, для їх подальшого обміну, та поклав їх у білий пакет, після чого приніс ОСОБА_13 , яка перебувала у приміщенні літньої кухні разом із ОСОБА_9 . У цей час до домоволодіння зайшла соціальна працівниця ОСОБА_15 , яка обслуговує ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та, зрозумівши протиправні наміри ОСОБА_9 , почала з`ясовувати у останньої, ким вона являється, та разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 намагались вигнати ОСОБА_9 , яка в цей час почала комусь телефонувати, з приміщення літньої кухні та завадити їй у спробі заволодіти вищевказаними грошовими коштами.
В цей час, до приміщення літньої кухні за вказаною адресою зайшов ОСОБА_12 , та, діючи умисно, у групі з ОСОБА_9 , маючи на меті незаконне збагачення, намагаючись подолати опір ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я вказаних осіб, що виразилося у штовханні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в результаті впали на підлогу, та, в свою чергу, нанесенні ОСОБА_12 одного удару кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_15 , від якого вона також впала на підлогу. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , подолавши опір вищевказаних осіб, відкрито заволоділи грошовими коштами у розмірі 85 000 гривень, які знаходились у білому пакеті у приміщенні літньої кухні.
Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 85 000 гривень.

29 грудня 2020 року об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_9 була затримана за підозрою у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та останній повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

21.12.2020 слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінального правопорушення, ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також неможливістю запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваної та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржену ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції, повно та всебічно дослідив наявні докази, надавши їм вірну правову оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею обставин кримінального правопорушення, наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, даних про особу підозрюваної та неможливості застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави.
Оцінюючи доведеність неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам, апеляційний суд враховує такі обставини.
На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КПК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що на даній стадії кримінального провадження існують ризики, передбаченні п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування підозрюваної ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу з боку підозрюваної на потерпілу та свідків, а також вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення.

Із змісту оскарженої ухвали вбачається, що підозрювана ОСОБА_9 є громадянкою України, працює реалізатором на промринку «7км» (зі слів підозрюваної), заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає в м. Одесі, не судима.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, однак, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує їй в разі визнання її винною, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй злочин.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що після вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, остання з місця вчинення злочину втекла та 29.12.2020 була затримана правоохоронними органами на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м Одеси від 22.12.2020 (справа №521/19964/20, провадження №1-кс/521/5989/20), що, на переконання апеляційного суду, свідчить про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної та підтверджує наявність на даній стадії досудового розслідування зазначеного вище ризику.

Апеляційний суд, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваній ОСОБА_9 кримінального правопорушення та те, що ймовірне вчинення

ОСОБА_9 злочину відбувалося за місцем проживання потерпілої особи, а також те, що протоколи допитів потерпілої та свідка містять анкетні відомості, зокрема щодо місця проживання та роботи, вважає, що у даному кримінальному провадженні знайшов своє підтвердження ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана може незаконно впливати на потерпілу та свідка у даному кримінальному проваджені, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_9 будучи підозрюваною у вчиненні злочинів проти власності, зокрема тяжкого умисного корисливого злочину (ЄРДР 0006617; 0003349), знову вчинила злочин проти власності. Зазначені обставини характеризують ОСОБА_9 як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_9 офіційно не працевлаштована, відомості про джерела її існування матеріали кримінального провадження не містять та апеляційному суду не були представлені, що свідчить про існування у даному кримінальному провадженні ризику вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що прокурором доведено, а слідчим суддею вірно встановлено, що, на момент застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про неврахування слідчим суддею обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваної та наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків під час застосування запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що необхідним та достатнім запобіжним заходом у даному кримінальному провадженні є застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що зможе гарантувати належне виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції та правової позиції ЄСПЛ, викладеної у

п. п. 61, 62 рішенні у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, та у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 , оскільки слідчий суддя, належним чином врахував положення ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини та тяжкість злочину, що інкримінується останній, майновий та сімейний стан особи, а також наявність ризиків, та дійшов обґрунтованого висновку, що застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить в достатній мірі виконання підозрюваною обов`язків, покладених на нею вказаною ухвалою слідчого судді, а також не є завідомо непомірною для підозрюваної.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що підозрювана ОСОБА_9 звільнена з під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», оскільки внесена застава, визначена оскарженою ухвалою слідчого судді, з`явилася до апеляційного суду для розгляду скарги прокурора, що може погіршити її становище, а також те, що прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не надано жодних доказів, що підозрювана з моменту звільнення з під варти вчиняла спроби переховуватись від органів досудового розслідування або перешкоджала кримінальному провадженню іншим чином, а тому апеляційний суд вважає, що застосований розмір застави в достатній мірі забезпечує виконання ОСОБА_9 покладених на нею процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахована наявність ризиків, встановлених в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого, а також тяжкість інкриміновано підозрюваній злочину, та обґрунтовані доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою. Слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу враховано усі обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, та обґрунтовано доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні. Застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення. Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської міської прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із застосуванням застави, відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у кримінальному проваджені № 001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2020, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4