ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/1235/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1602/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- законного представника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника малолітнього ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 29.07.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене заступником керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_11 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 28.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України про поміщення малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приймальник-розподільник для дітей Головного Управління Національної поліції в Харківській області.

Поміщено малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Старий Салтів, Вовчанського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у приймальник-розподільник для дітей Головного Управління Національної поліції в Харківській області, що розташовується за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Нікітіна, 3, строком на 30 (тридцять) діб.

Встановлено, що ухвала припиняє свою дію 28.08.2021 року.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 29.07.2021 до Вовчанського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене заступником керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_11 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 28.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України про поміщення малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приймальник-розподільник для дітей Головного Управління Національної поліції в Харківській області (а. с. 1 - 10).

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000158 від 28.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

По вказаному кримінальному провадженню призначено судово-медичну експертизу з метою встановлення причини смерті ОСОБА_12 .

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетним ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2021, в період часу з 16:00год. по 18:00 год., малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні покинутої будівлі, що розташовується на вулиці Молодівський Шлях, неподалік від вулиці Некрасова у смт Старий Салтів, Чугуївського (колишнього Вовчанського) району, Харківської області, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме порушення функцій та анатомічної цілісності життєво важливих органів людини, діючи умисно, передбачаючи настання смерті малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і бажаючи настання фізіологічної (незворотної) смерті останньої, умисно завдав потерпілій ОСОБА_12 , не менше 10 ударів тупим твердим предметом в область голови, а саме лівої та правої вушних раковин, потиличною ділянки, внаслідок чого ОСОБА_12 від отриманих травм померла на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбачене п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство малолітньої дитини.

З ухвали слідчого судді вбачається, що малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який станом на 28.07.2021 року не досяг 14-річного віку, тобто не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, причетний щодо вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння і його вина повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, слідчий суддя дійшов висновку, що також наявні ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення інше кримінальне правопорушення.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 29.07.2021 та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене заступником керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_11 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 28.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України про поміщення малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приймальник-розподільник для дітей Головного Управління Національної поліції в Харківській області.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думу захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції сторони захисту, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних причин.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 6 ст. 493 КПК України питання передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників або адміністрації дитячої установи розглядається за клопотанням прокурора за правилами обрання запобіжного заходу або за клопотанням сторони захисту під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу.

Стаття 498 КПК Україна вказує на те, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 499 КПК України за наявності достатніх підстав вважати, що особа, передбачена статтею 498 цього Кодексу, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, вона може бути поміщена у приймальник-розподільник для дітей на строк до тридцяти днів на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої за клопотанням прокурора згідно з правилами, передбаченими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді поміщення малотітнього до приймальника-розподільника для дітей слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, яка підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: даними рапорту від 28.07.2021 старшого інспектора чергового ВП № 1 Чугуївського РУП ОСОБА_13 зареєстроване в ЖЄО за № 3043 від 28.07.2021; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.07.2021 даними протоколу огляду місця події від 28.07.2021 у приміщенні покинутої будівлі, що розташовується на вулиці Молодівський Шлях, неподалік від вулиці Некрасова у смт Старий Салтів, Чугуївського (колишнього Вовчанського) району, Харківської області; постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29.07.2021; даними протоколу огляду місця полії від 29.07.2021 проведено огляд квартири АДРЕСА_2 ; постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29.07.2021, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж поміщення його до приймальника-розподільника для дітей.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж поміщення малотітнього до приймальника-розподільника для дітей, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, враховуючи що останній підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею враховані положення статей 177, 178 КПК України, а також доводи сторони захисту, щодо даних про особу підозрюваного, перевірені докази та надана їм відповідна правова оцінка, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 особливо тяжкого кримінального правопорушення, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

З врахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді поміщення малотітнього до приймальника-розподільника для дітей в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника малолітнього ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 29.07.2021 щодо поміщення малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приймальник-розподільник для дітей Головного Управління поліції в Харківській області строком на 30 днів, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді