ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1567/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/41/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 12 травня 2021 р. кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерна Зборівського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до страхової компанії АТ Просто страхування та ОСОБА_5 про стягнення коштів, а також цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення коштів залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення майнової шкоди задоволено. Стягнуто з страхової компанії АТ Просто страхування в користь ОСОБА_13 41 110 (сорок одну тисячу сто десять) грн.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. кожному.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь Державного бюджету України судові витрати за проведення наступних судових експертиз: інженерно-транспортної експертизи №5-483/17 на суму 865,90 грн. (вісімсот шістдесят п`ять грн./ дев`яносто коп.); інженерно-транспортної експертизи №5-484/17 на суму 865,90 (вісімсот шістдесят п`ять грн./ дев`яносто коп.); судової авто-товарознавчої експертизи №4-233/17 на суму 1237 грн. (одну тисячу двісті тридцять сім); судової авто-товарознавчої експертизи №4-234/17 на суму 1237 грн. (одну тисячу двісті тридцять сім); інженерно-транспортної експертизи №5-485/17 на суму 1484,40 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири грн. сорок коп.); судової автотехнічної експертизи №5-558/17 на суму 2226,60 грн. ( дві тисячі двісті двадцять шість грн. шістдесят коп.).

Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2017 на автомобіль MERCEDES-Benz 310, д.н.з. НОМЕР_1 .

Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2017 на автомобіль FIAT Tipo, д.н.з. НОМЕР_2 .

Речові докази, а саме: автомобіль MERCEDES-Benz 310, д.н.з. НОМЕР_1 . - повернуто ОСОБА_5 ; автомобіль FIAT Tipo, д.н.з. НОМЕР_2 . - повернуто ОСОБА_13 .

Справа розглянута з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_14 ,

прокурора ОСОБА_15 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_18 .

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок місцевого суду скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

З вироком місцевого суду не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнятий з порушенням норм процесуального закону та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що місцевий суд, встановлюючи його вину, як на доказ вини послався на показання свідка ОСОБА_19 , неправильно виклавши її показання у вироку. Стверджує, що свідок не вказувала на ту важливу обставину, що ОСОБА_5 перетнув суцільну розділову смугу до моменту зіткнення.

Зазначає, що місцевим судом не допитано трьох свідків, які були заявлені стороною обвинувачення, на допиті яких наполягала сторона захисту. Вважає, що допит даних свідків був важливий з огляду на ту обставину, що жоден з допитаних в суді свідків чи потерпілих не вказував на виїзд ним на смугу зустрічного руху транспорту та порушення п. 11.3 Правил дорожнього руху

На думку апелянта, даний факт свідчить про неповноту судового розгляду, його однобічність та нез`ясування всіх обставин у справі.

Одним із доводів у скарзі є те, що місцевий суд у вироку не взяв до уваги його показання, що до моменту зіткнення він об`їжджав перешкоду, при тому що ця обставина є зафіксованою на відео, яке долучене до матеріалів справи та було досліджено під час судового засідання місцевим судом.

Зазначає, що місцевий суд у своєму вироку посилається на висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №5-485/17 від 26.10.2017, який не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки вказана експертиза проведена з порушенням процесуальних норм, зокрема, викладені в ній висновки базуються на вихідних даних, які не відповідають дійсності, а саме: у даному висновку слід бокового заносу колеса становить 8 метрів 80 сантиметрів, а відповідно до додатку № 1 до протоколу огляду місця події від 02.09.2017 дана величина складає 9 метрів 80 сантиметрів, що суперечить даним, які експерт брав за основу при складанні даного висновку.

На думку апелянта, місцевий суд, задовільняючи цивільні позови потерпілих, невірно визначив розмір шкоди, не врахував зроблені ним часткові відшкодування, суми відшкодування є неспівмірними до розміру завданої шкоди, порушено принцип пропорційності та розумності.

Під час розгляду справи просить дослідити висновок експерта № 5-485/17 від 26.10.2017, відеозапис з камер відеоспостереження, що вмонтовані на фасадній стіні будинку по АДРЕСА_2 ;

- потерпілий ОСОБА_6 просить вирок місцевого суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання змінити і призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, та задовольнити цивільні позови усіх потерпілих у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції у своєму вироку не в повній мірі врахував особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що місцевий суд безпідставно залишив цивільні позови потерпілих до страхової компанії АТ Просто страхування та до ОСОБА_5 без розгляду.

Так, згідно вироку суду 02 вересня 2017 року о 19 годині 53 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував власним технічно справним автомобілем «МЕRСЕDES-Веnz 310», н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння. Вказаним автомобілем ОСОБА_5 рухався без пасажирів, з вантажем вагою приблизно 296.4 кг. вулицею Тернопільська с. Підзамочок Бучацького району в напрямку м. Тернополя. Під час керування автомобілем ОСОБА_5 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України.

Внаслідок проявленої під час керування автомобілем неуважності та порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, ОСОБА_5 навпроти будинку № 1А по вул. Тернопільській в с. Підзамочок Бучацького району перетнув автомобілем «МЕRСЕDES-Веnz 310» горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яку перетинати заборонено, та безпричинно виїхав автомобілем на зустрічну смугу.

В той час вулицею Тернопільська с. Підзамочок Бучацького району в напрямку м. Бучач рухався в межах своєї смуги технічно справний автомобіль «FІАТ Тіро», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_20 з двома пасажирами в салоні.

В результаті виїзду автомобіля «МЕRСЕDES-Веnz 310» на зустрічну смугу водій ОСОБА_5 допустив зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «FІАТ Тіро» під керуванням водія ОСОБА_20 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримали:

- пасажир автомобіля «FІАТ Тіро» ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді переломів кісток лицевого черепа зліва (стінок лівої очниці і лівої верхньощелепної пазухи, лівої виличної кістки, решітчастої кістки і носа), забою головного мозку легкого ступеня важкості (за клінічною класифікацією), ран, саден, синця і забиття м`яких тканин обличчя зліва, крововиливу у ліве очне яблуко та синця тім`яної ділянки голови зліва, закритого перелому першого лівого ребра, садна і забиття м`яких тканин лівого плеча, тулуба зліва і живота, які належать до середньої тяжкості;

- водій автомобіля «FІАТ Тіро» ОСОБА_20 - у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку, з крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку, закритої травми грудей з переломами 2-10 лівих ребер та 2-5 правих ребер, закритої травми живота з крововиливами в брижу тонкого кишківника та навколониркову клітковину, з розмізченням селезінки та хвоста підшлункової залози, з внутрішньочеревною кровотечею, закритого перелому лівої стегнової кістки, рани на обох ногах, садна на голові, руках, ногах та тулубі, синців на руках, ногах та тулубі, від яких ОСОБА_20 помер.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 2.3. (б,д), 2.9.(а), 10.1., 11.3. та п. 34 (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і смерті потерпілого ОСОБА_20 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників - адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які просять задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, скасувати вирок місцевого суду, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд з наведених в скарзі підстав; потерпілого ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_18 , які просять вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання змінити і призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та задовольнити цивільні позови усіх потерпілих у повному обсязі з наведених в скарзі підстав; прокурора, який просить залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення, ознайомившись з доводами апеляційних скарг та матеріалами кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, місцевий суд, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 , правильно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст.286 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 у суді першої інстанції винуватим себе визнав повністю, в суді апеляційної частково, пояснивши суду, що 02.09.2017 у вечірній час, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «МЕRСЕDES-Веnz 310», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Тернопільська с. Підзамочок Бучацького району в напрямку м. Тернопіль. Під час руху не впорався з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху і зіткнення з автомобілем «FІАТ Тіро». Кримінальне правопорушення вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Однією з причин виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу та подальшого зіткнення зазначає те, що по краю проїзної частини дороги назустріч його автомобілю рухалася жінка з собакою, що змусило його скерувати автомобіль вліво. Він усвідомлював, що, виконуючи даний маневр та дотримуючись Правил дорожнього руху України, міг уникнути зіткнення з зустрічним транспортним засобом. Раніше про цю обставину (про жінку з собакою) ні слідчому, ні суду він не повідомляв за порадою попереднього захисника з метою можливого складання мирової угоди з потерпілими. Цивільні позови визнає частково, щиро кається, просить суд не карати його суворо.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у місцевому суді.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 02.09.2017 у вечірній час вона разом із сином та невісткою автомобілем «FІАТ Тіро», яким керував син, поверталися додому з с. Білявинці Бучацького району. Швидкість їхнього автомобіля була невеликою. В якийсь момент вона побачила яскраве світло, дальше нічого не пам`ятає. Свідомість до неї повернулася через декілька днів у лікувальному закладі. Після дорожньо-транспортної пригоди вона довго лікувалася. Підтримує цивільний позов.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що поведінка обвинуваченого протягом трьох років, які минули з часу скоєння останнім дорожньо-транспортної пригоди, а також зміна обвинуваченим при завершенні судового розгляду показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, щодо надуманої обставини про те, що перед зіткненням транспортних засобів на краю проїзної частини дороги на смузі руху його автомобіля знаходилася жінка з собакою, свідчать, що обвинувачений ОСОБА_5 не кається, а бажає за будь-що уникнути відповідальності. Цивільний позов підтримує.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 02.09.2017 у вечірній час вона разом з чоловіком та його матір`ю автомобілем «FІАТ Тіро», яким керував чоловік, поверталися додому з с. Білявинці Бучацького району. Швидкість їхнього автомобіля була приблизно 50 км/год. Дорожньо-транспортна пригода відбулася миттєво. Вона встигла побачити тільки світло фар перед їхнім автомобілем та відчула удар. Після пригоди обвинувачений ОСОБА_5 покинув місце події. Причинами дорожньо-транспортної пригоди були велика швидкість зустрічного автомобіля та п`яний водій. Вона підтримує цивільний позов. Просить суд покарати обвинуваченого суворо.

Аналогічні показання в судовому засіданні місцевого суду дали потерпілі ОСОБА_9 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 .

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що 02.09.2017 у вечірній час вона разом з чоловіком та дітьми власним автомобілем «АУДІ», яким керував чоловік, рухались по вул. Тернопільській у с. Підзамочок Бучацького району в напрямку м. Бучач, позаду автомобіля «FІАТ Тіро». Вона бачила, як білий бус, що рухався назустріч, раптово виїхав на зустрічну смугу і в`їхав у автомобіль «FІАТ Тіро». Від удару легковик був відкинутий з проїзної частини дороги і притиснутий до огорожі ближнього будинковолодіння. Маневр буса був різким. Перед зіткненням автомобіль «FІАТ Тіро» рухався по своїй смузі. Вона з чоловіком вийшла з автомобіля та підбігла до автомобіля «FІАТ Тіро», щоб надати допомогу пасажирам, які знаходилися у ньому.

Зазначений свідок була безпосереднім очевидцем події, рухалась у транспортному засобі позаду автомобіля «FІАТ Тіро» назустріч автомобілю учасника дорожньо-транспортної пригоди, і підтвердила, що водій ОСОБА_5 різко змінив напрямок руху, в`їхав в автомобіль потерпілих, що і стало причиною зіткнення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі зазначив, що свідок не вказувала на ту важливу обставину, що обвинувачений перетнув суцільну розділову смугу до моменту зіткнення, як про це наголошено у вироку.

Водночас апеляційним судом при ознайомленні з матеріалами справи заслухано звукозапис судового засідання від 10.02.2020, в якому свідок ОСОБА_19 пояснила, даючи відповідь на питання учасників процесу, що перешкод перед транспортним засобом «МЕRСЕDES-Веnz 310» під керуванням ОСОБА_5 не було, та те, що перед настанням ДТП мав місце факт різкого маневру руху автомобіля обвинуваченого, що по своїй суті не суперечить її показанням, наведеним у вироку місцевого суду.

Апеляційний суд при підготовці справи до слухання, а також місцевий суд в судовому засіданні переглянув відеозапис з камер відеоспостереження, що вмонтовані на фасадній стіні будинку по АДРЕСА_2 , яким були зафіксовані обставини ДТП, що мала місце 02.09.2017.

Будь-які перешкоди, в тому числі у вигляді жінки з собакою, що стало причиною ДТП, на камері відсутні.

Відтак місцевий суд правильно поклав в основу обвинувального вироку як на доказ винуватості обвинуваченого показання даного свідка, які повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Зазначені показання потерпілих та свідка повністю узгоджуються з іншими, здобутими у справі доказами, яким місцевий суд дав належну оцінку.

Так, оглядом місця події, проведеним 2 вересня 2017 року, зафіксовано сліди та наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 240 КПК України з підозрюваним за участі його захисника ОСОБА_21 з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий провів слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події.

В результаті слідчого експерименту, проведеного 13 вересня 2017 року, були перевірені показання підозрюваного, відтворено механізм настання дорожньо-транспортної пригоди та розміщення автомобілів на проїзній частині.

На пропозицію слідчого в присутності понятих ще раз коротко розповісти про обставини ДТП, підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що 02.09.2017 близько 21 год. направлявся з дому на АЗС Укрнафта, що в с. Підзамочок Бучацького району, на власному автомобілі марки «МЕRСЕDES-Веnz 310», н.з. НОМЕР_1 . Під час проїзду ділянки дороги, виїхавши із заокруглення праворуч після зустрічного розїзду через засліплення яскравим світлом фар, викрутив рульове колесо вліво та виїхав на зустрічну смугу для руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем.

На запитання слідчого, чи виїзджав хтось або вибігав на його смугу руху, підозрюваний повідомив, що нікого не було, після засліплення вивернув рульове колесо вліво.

Разом з тим, з зазначеного вище відеозапису з камер відеоспостереження, що вмонтовані на фасадній стіні будинку по АДРЕСА_2 , вбачається, що єдиний транспортний засіб, який рухався назустріч автомобілю під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , - це автомобіль «FІАТ Тіро» під керуванням потерпілого ОСОБА_20 .

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що версії обвинуваченого спочатку щодо засліплення його зустрічним автомобілем, а в подальшому виникнення перешкоди у русі у вигляді жінки з собакою, що призвело до виникнення ДТП, є неспроможними і такими, що свідчать про намагання ОСОБА_5 попри повне визнання вини, на чому він наголошував у місцевому суді, уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доводиться також здобутими на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні місцевого суду іншими доказами.

Так, з висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №1278 від 4 вересня 2017 року вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_5 , відібраної 03.09.2017 року о 00 год. 30 хв. в приміщенні приймально-діагностичного відділення Бучацької ЦКРЛ, знайдено етиловий спирт в кількості 2,11%(проміле). Враховуючи швидкість зниження концентрації алкоголю в крові живих осіб у зв`язку з окисленням, виведенням його тощо (в середньому цей показник становить 0,15% за 1 годину), можна припустити, що на момент ДТП - 02.09.2017 приблизно о 20 год 45 хв. концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_5 із врахуванням часу забору взірця крові (03.09.2017 року о 00 год. 30 хв.), могла становити приблизно 2,67% (проміле), що за функціональною оцінкою концентрації алкоголю в крові може відповідати показникам сильного алкогольного сп`яніння;

- з висновків експерта за результатами проведених судових автотоварознавчих експертиз №4-233/17 від 19 жовтня 2017 року вбачається, що сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «FІАТ ТІРО 1.4ІЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску, пошкодженого під час ДТП, станом на 02.09.2017 може складати 41 110 грн. та №4-232/17 від 18 жовтня 2017 року, згідно якого сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «МЕRСЕDES-Веnz 310», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, пошкодженого під час ДТП станом на 02.09.2017 може складати 128 926,80 грн.;

- з висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи №5-558/17 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що водій автомобіля «FIAT Тіро» з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування запобігти зустрічному зіткненню з автомобілем «MERCEDES-Benz 310».

Водій автомобіля «MERCEDES-Benz 310» повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10.1., 11.3., додатку 2 до Правил дорожнього руху 34. ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА, 1. горизонтальна розмітка, 1.1. Водій автомобіля «MERCEDES-Benz 310» відповідно до вимог п. 34 (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)) ПДР України, з технічної точки зору, не повинен був виїжджати на зустрічну смугу руху на даній ділянці дороги. На момент проведення експертизи невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «MERCEDES-Benz 310» діяти відповідно до п. п. 10.1., 11.3. ПДР України, отже його дії в умовах виникнення даної ДТП не відповідали вимогам зазначених пунктів Правил і ця невідповідність перебуває в причинному звязку з настанням пригоди. Причиною настання цієї ДТП - зіткнення транспортних засобів з технічної точки зору є факт виїзду автомобіля «MERCEDES-Benz 310» на призначений для зустрічного руху бік дороги, який перетнув при цьому дорожню горизонтальну розмітку 1.1, яку перетинати заборонено, і створив тим самим небезпеку для руху водію автомобіля «FIAT Тіро»;

- з висновку експерта за результатами проведення судової транспортно - трасологічної експертизи №5-485/17 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що зіткнення автомобіля «FIAT Тіро», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «MERCEDES-Benz 310», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулось на смузі руху автомобіля «FIAT Тіро».

В апеляційній скарзі від 02.09.2017 обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що при складанні даного висновку експерт виходив з даних, зазначених у протоколі огляду місця події, зокрема, того, що слід бокового заносу колеса становить 08 метрів 80 см.

Відповідно до схеми додатку № 1 до протоколу огляду місця події від 02.09.2017 слід бокового заносу становить 09 метрів 80 см., тобто, на думку апелянта, зазначений висновок експерта слід вважати необєктивним.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням прокурора експерт ОСОБА_22 , який складав даний висновок, уточнив, що дійсності відповідає цифра 09 м. 80 см., яка, тим не менш, на висновки експертизи не вплинула.

З висновків експерта за результатами проведених судових інженерно-транспортних експертиз №5-483/17 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що несправностей шин й коліс ходової частини автомобіля не виявлено, а наявні несправності елементів системи рульового керування, робочої гальмової системи та приладів зовнішнього освітлення автомобіля «FIAT Тіро», д.н.з. НОМЕР_2 , виникли в результаті пригоди. Ознак, які б свідчили про несправність даних систем до моменту ДТП, не виявлено, та №5-484/17 від 25 жовтня 2017 року, згідно якого робоча гальмівна система, ходова частина (шини й колеса) автомобіля «MERCEDES-Benz 310» знаходяться в працездатному стані, а наявні несправності елементів системи рульового керування та приладів зовнішнього освітлення автомобіля «MERCEDES-Benz 310» виникли в результаті пригоди. Ознак, які б свідчили про несправність даних систем до моменту ДТП, не виявлено;

- з висновків експерта за результатами проведених судово-медичних експертиз №1574 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді садна на носі, лівій щоці та лівій гомілці із забоєм м`яких тканин, які за ступенем тяжкості належать до легких. Утворення вказаних ушкоджень від частин салону автомобіля за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2017, не виключається;

- №1594 від 24 жовтня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, утворення яких під час дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2017 не виключається. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості;

- №159 від 28 вересня 2017 року, згідно якого вказані тілесні ушкодження виникни прижиттєво, незадовго до настання смерті. Види ушкоджень (переломи кісток, розриви, садна, синці тощо), а також властивості ран (невизначена форма, нерівні, зсаднені, розмізчені краї) в сукупності свідчать про спричинення їх внаслідок значної за силою дії тупих предметів. Виявлений на тілі ОСОБА_20 комплекс ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження. Масивність, чисельність, різноманітний характер ушкоджень, розташування їх на різних анатомічних ділянках, наявність ознак загального струсу тіла у вигляді крововиливів у зв`язково-фіксуючнй апарат внутрішніх органів в сукупності дають підставу стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, не виключено за обставин дорожньо-транспортної пригоди, вказаних у постанові, тобто при знаходженні ОСОБА_20 за кермом автомобіля. Між спричиненням внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та настанням смерті потерпілого існує прямий причинно - наслідковий зв`язок.

Таким чином, оцінивши вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття свого рішення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в тому, що він

02 вересня 2017 року о 19 годині 53 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував власним технічно справним автомобілем «МЕRСЕDES-Веnz 310», н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння.

Внаслідок проявленої під час керування автомобілем неуважності та порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, ОСОБА_5 навпроти будинку № 1А по вул. Тернопільській в с. Підзамочок Бучацького району перетнув автомобілем «МЕRСЕDES-Веnz 310» горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яку перетинати заборонено, та безпричинно виїхав автомобілем на зустрічну смугу.

В результаті виїзду автомобіля «МЕRСЕDES-Веnz 310» на зустрічну смугу водій ОСОБА_5 допустив зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «FІАТ Тіро» під керуванням водія ОСОБА_20 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «FІАТ Тіро» ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, та загинув водій автомобіля «FІАТ Тіро» ОСОБА_20 .

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 2.3. (б,д), 2.9.(а), 10.1., 11.3. та п. 34 (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і смерті потерпілого ОСОБА_20 .

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого ОСОБА_20 .

Відповідно, з висновками місцевого суду колегія суддів погоджується.

Враховуючи зазначене, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його невинуватості є безпідставними.

В апеляційній скарзі обвинуваченого також зазначено, що місцевий суд, задовільняючи цивільні позови потерпілих, невірно визначив розмір шкоди, не врахував зроблені ним часткові відшкодування, суми відшкодування є неспівмірними до розміру завданої шкоди, порушено принцип пропорційності та розумності.

З вироку суду вбачається, що цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення майнової шкоди задоволено. Стягнуто зі страхової компанії АТ Просто страхування в користь ОСОБА_13 41 110 (сорок одну тисячу сто десять) грн., що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржується.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. кожному.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на це суд першої інстанції при задоволенні цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди в сумі 50 000 грн. кожному, при цьому врахував характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали потерпілі, характер немайнових втрат та їхній стан здоров`я.

Вищенаведені твердження апелянта про те, що місцевий суд невірно визначив розмір шкоди, не врахував зроблені ним (обвинуваченим) часткові відшкодування, є голослівними, оскільки з апеляційної скарги та пояснень обвинуваченого і його захисника в судовому засіданні апеляційного суду незрозуміло, а з матеріалів кримінального провадження не вбачається, чому судом невірно визначено розмір шкоди та про які часткові відшкодування йдеться, а тому колегія суддів позбавлена можливості проаналізувати дане твердження та зробити будь-який інший висновок, ніж той, який зробив місцевий суд, і колегія суддів з ним погоджується.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції згідно положень п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, що пом`якшує покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного спяніння, що є обтяжуючою вину обставиною, думку потерпілих, які вважають, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести суворе покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, адже саме покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами є необхідним та достатнім для нього.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, у справі не встановлено, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 13 листопада 2020 р., а також закриття провадження у справі відносно ОСОБА_5 або призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як того просить апелянт.

Не вбачає колегія суддів і підстав для скасування вироку за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 за мякістю.

Так, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 01 серпня 2019 р. вирок Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 24 липня 2018 р. був скасований на підставі ч. 1 ст. 409 КПК України щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 416 КПК України про особливості нового розгляду судом першої інстанції при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Враховуючи, що з наведених підстав вирок суду від 24.07.2018 не скасовувався, застосувати закон про більш тяжке покарання суд не вправі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 416, 419, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді