У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та спостережної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.
Засуджений в апеляційній скарзі просить ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2021 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та спостережної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, а саме на виправні роботи.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2021 року, відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та спостережної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи щодо засудженого ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Засуджений вказує, що за власним бажанням його було залишено для відбування покарання в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», а саме у відділенні господарчого обслуговування, та 16 травня 2019 року офіційно працевлаштовано в установі на посаду робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків.

Вважає оскаржувану ухвалу передчасною та необґрунтованою, оскільки в тексті подання та доданих до нього матеріалів містяться всі необхідні дані, які свідчать, що він твердо став на шлях виправлення, має два стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, а також 4 заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.

Звертає свою увагу, що пройшов курс «Підготовки до звільнення».

Вказує, що до настання карантину підтримував соціально-корисні зв`язки шляхом короткострокових та довгострокових побачень з донькою, з дозволу колишньої дружини, а на даний час підтримує зв`язок з родичами шляхом телефонних дзвінків та відеозвязку.

Зазначає, що 18 листопада 2020 року на адміністративній комісії Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» по застосуванню до засуджених заохочувальних норм, була розглянута доцільність відносно нього застосування заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України.

Вказує, що Дочірнє підприємство «Владлєн» зобов`язується офіційно його працевлаштувати на посаду агронома, що підтверджується листом, який надійшов на адресу установи, та з якого вбачається, що філія даного підприємства знаходиться за місцем проживання, яке обрав засуджений.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
20 листопада 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло спільне подання начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи щодо засудженого ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що після засудження ОСОБА_5 був зарахований до штату відділення господарського обслуговування, характеризується позитивно, має чотири заохочення правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, та два погашені стягнення. За період відбування покарання до виконання покладених на нього обов`язків ставиться добре, трудову дисципліну не порушує, робоче місце зберігає у чистоті та порядку, розпорядок дня виконує, у відношенні з засудженими підтримує рівні стосунки, із представниками адміністрації ввічливий. Вимог санітарії та правил гігієни дотримується. На заходи виховного впливу реагує позитивно. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Духовне відродження". Таким чином, на думку адміністрації СІЗО своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці ОСОБА_5 довів своє виправлення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_5 не готовий, на даний час, до соціально-нормального правового життя в суспільстві, а також не здатний протистояти чужому негативному впливу, окрім того вказав, що стосовно ОСОБА_5 відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі КВК України), виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є обов`язком засудженого.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Пунктом 17 цієї постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, яким вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року в частині призначеного покарання - скасовано, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.125 КК України та із застосуванням ст. 71 КК України , призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів.
Початок строку 07 травня 2019 року, кінець строку 17 травня 2022 року.
На момент розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 частину призначеного йому покарання.
Як слідує з даних характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 18 листопада 2020 року (а.с.п. 4), після набрання вироком законної сили, наказом начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за №34 від 16 травня 2019 року зарахований до штату відділення господарського обслуговування. З іншими засудженими в конфліктних ситуаціях помічений не був; підтримує рівні стосунки із засудженими, вічливо ставиться до персоналу та інших осіб, які відвідували установу; на зауваження реагує позитивно та робить правильні висновки; дотримується розпорядку дня, завжди має охайний вигляд, спальне місце утримує у чистоті, до майна установи і предметів якими він користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо; за характером спокійний, врівноважений, своєю поведінкою та ставленням до праці намагається рухатись в позитивному напрямку; приймає участь у програмі диференційованого впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення»; підтримує зв`язки з родичами шляхом телефонних дзвінків та побачень; не перебуває на профілактичному обліку; у скоєному злочині визнає себе винним, кається, міру покарання вважає справедливою.
Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с.п. 6), засуджений ОСОБА_5 має 2 (два) стягнення у 2019 році, які на даний час погашені у встановленому законом порядку та 4 (чотири) заохочення у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки у 2020 році.

Як слідує з опитувального листа щодо застосування до засудженого заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України заміни невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_5 від 18 листопада 2020 року (а.с.п. 17), керівники служб Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» дійшли висновку, що засуджений ОСОБА_5 може бути представлений на розгляд комісії за статейними ознаками.

Як слідує з гарантійного листа ДП «Владлєн» від 02 вересня 2020 року (а.с.п. 9), у разі застосування до засудженого ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (виправні роботи), зобов`язується працевлаштувати його на посаду агронома.

Відтак, колегія суддів вважає, що вищезазначене свідчить про усвідомлення засудженим ОСОБА_5 своєї протиправної поведінки та робить висновок, що останній став на шлях виправлення.

На думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення не відповідає фактичним обставинам справи.

У зв`язку із наведеним, враховуючи особу засудженого, який характеризується позитивно, участь його в житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність заохочень, доводи апеляційної скарги про необхідність заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що суперечать фактичним обставинам справи.

Крім формальних підстав для застосування ст. 82 КК України під час апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення та йому необхідно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 є прийнятними, тому, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409, ст. 411 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 424, 532, 539 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та спостережної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою спільне подання начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та спостережної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ст. 82 КК України замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення за вироком Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого, строком на 01 рік 02 місяця із відрахуванням в доход держави 10 % із суми заробітку засудженого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді