Справа № 447/2220/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/191/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на полі, що поблизу м. Миколаєва Львівської області, знайшов рослину зеленого кольору, та відчувши її специфічний запах, усвідомивши, що це наркотичний засіб - канабіс, оскільки неодноразово вживав такий, обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМ України № 770 від 06.05.2020, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживання ними», від 15.02.1995, зірвав, тим самим придбав його, висушив та подрібнив знайдену рослину коноплі з метою подальшого власного вживання без мети збуту.

В подальшому, її сховав у власний одяг (ліву кишеню спортивної куртки), яку зберігав при собі для власного вживання без мети збуту до 09.07.2020.

09.07.2020 о 00:40 год. на території гаражного кооперативу, що у м. Миколаєві Львівської області працівниками Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено паперовий згорток із вмістом подрібненої речовини зеленого кольору рослинного походження із специфічним запахом, яку він придбав за вищевказаних обставин та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту, а також саморобний пластиковий засіб для вживання наркотичних речовин.

Згідно висновку судового експерта Львівського НДЕКЦ МВС України №13/1412 від 31.07.2020 подрібнена речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору, що знаходиться у паперовому згортку вилучена 09.07.2020 у ОСОБА_6 містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 7,28 грам.

В нашаруваннях речовини коричневого кольору, які містяться на поверхнях полімерної пляшки та фрагменту фольги, виявлено екстракт канабісу. Екстракт канабісу віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Маса екстракту канабісу у сухому стані становить 0,0874 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів - канабісу без мети збуту, який 09.07.2020 о 00:40 год. вилучено в останнього на території гаражного кооперативу, що у м. Миколаєві Львівської області, тобто вчинив кримінальне правопорушення із правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 309 КК України, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року, провадження у справі закрити у зв`язку із дійовим каяттям. Апеляційну скаргу просить розглядати без його присутності у зв`язку із погіршенням стану здоров`я матері обвинуваченого, яка потребує постійного стороннього догляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним, оскільки суд першої інстанції не звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути оскаржуваний вирок, та врахувати, що він щиро жалкує про вчинене та допомагав поліції в розслідуванні злочину.

В своїй апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, адже суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3, п.4, ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування такого вироку.

Вказує, що відповідно до положень ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звертає увагу, що в ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 повністю визнав свою провину у вчинення кримінального проступку, не оспорюючи ні фактичні обставини такого, ні кваліфікацію діяння висловив готовність в подальшому не вчиняти будь-яких протиправних дій.

Наголошує, що судом першої інстанції було встановлено, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 надавав активну участь органам дізнання у розкриттю вчиненого ним проступку, а саме в ході огляду місця події від 08.07.2020 добровільно видав незаконно збережену наркотичну речовину канабіс, правдиво повідомивши поліції, що така належить йому, брав участь в слідчому експерименті від 19.08.2020 під час якого повністю відтворив обставини події та обстановку кримінального проступку допомагаючи органу дізнання збирати докази проти себе.

Зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, шкода чи збитки завдані кримінальним проступком відсутні. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_6 добровільно оплатив витрати держави на залучення в кримінальному провадженні експерта.

Окрім цього, захисник наголошує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року, ст. 12 КК України, та ч.1 ст. 309 КК України, вчинене ОСОБА_6 діяння за ступенем тяжкості є кримінальним проступком. Відтак, на переконання захисника, в даному випадку були наявні усі передбачені ст.45 КК України умови звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Захисник зауважує, що стороною захисту в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції подавалося ряд клопотань про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям проти яких не заперечував прокурор, однак в задоволенні таких суддею першої інстанції було безпідставно відмовлено.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали подані апеляційні скарги, з наведених у ній мотивів, просили такі задоволити, а також задоволити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Прокурор не заперечив апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника та вважав за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до ст.45 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо для наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
В підготовчому судовому засіданні стороною захисту було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, в задоволенні якого, ухвалою суду від 14.09.2020 р. відмовлено оскільки обвинуваченим не було відшкодовано витрати держави на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, адже захисником не було надано квитанцій або підтверджуючих документів зворотнього, а також у зв`язку із тим, що на переконання суду першої інстанції добровільна видача наркотичних речовин та участь у слідчому експерименті не є дійовим каяттям.
Крім цього, 16.09.2020 р. обвинуваченим ОСОБА_6 долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату витрат держави на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів у розмірі 980,70 грн. (а.с.33).
В подальшому, ухвалою Миколаївського районного суду від 01.10.2020 р. вімовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 від 14.09.2020 р. про закриття кримінального провадження №0000007 від 09.07.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про неможливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, з огляду на наступне.
Так, згідно зі ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.
Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст.45 КК України.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1, 3 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальний проступок, після вчинення якого щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що було враховано і при ухваленні оскаржуваного вироку. Крім цього, апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується типово, його вік, сімейний стан, який раніше не судимий. Крім цього, майнової шкоди діями обвинуваченого заподіяно не було.
Згідно досудової доповіді (а.с.52-55), обвинувачений ОСОБА_6 до вчиненого правопорушення ставиться негативно, щиро розкаюється та шкодує про вчинене, усвідомлює наслідки своїх дій.
Під час судового розгляду у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся.
Під час досудового розслідування обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, про що зазначено в обвинувальному акті як одна з обставин, яка пом`якшує покарання.
Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, оскільки внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 жодній особі не було завдано матеріальних та моральних збитків. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував витрати держави на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів.
Колегія суддів приходить по висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 будучи особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, його слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Оскільки дана норма носить імперативний характер і встановлює обов`язок суду за наявності таких умов звільнити особу від відповідальності, ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, обвинувальний вирок скасуванню, а справа закриттю відповідно до п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 285, 417 КПК України.
Відтак, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року підлягає скасуванню із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 412, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: