Справа №949/1817/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000352 від 15 липня 2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

В С ТА Н О В И В:

15 липня 2019 року, близько 01 години ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину "Хлібний", що знаходиться по вул. 1000-ліття Дубровиці, 1/1, м. Дубровиця Рівненської області у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, на грунті раптово виниклих, неприязних відносин із раніше незнайомим ОСОБА_8 , в ході сутички умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари ножем в ділянку тулуба ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини зліва; колото-різаної рани передньої поверхні черевної стінки зліва, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №169 від 03 серпня 2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України визнав, висловив жаль з приводу того, що сталося та пояснив, що 15 липня 2019 року поблизу магазину "Хлібний", що знаходиться по вул. 1000-ліття Дубровиці в м. Дубровиця Рівненської області, у нього з невідомими хлопцями виник конфлікт, в ході якого вони почали його бити в ділянку голови і тулуба, від чого він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то йому завдав два удари рукою в ділянку голови ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_4 дістав ніж, яким завдав удари в ділянку грудей ОСОБА_8 . Після цього приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_8 в лікарню, а ОСОБА_4 пішов до райвідділу поліції. Про вчинене шкодує, в законного представника - матері потерпілого просив вибачення. Цивільний позов визнає в частині моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., а в частині матеріальної шкоди цивільний позов не визнає.
В одному із судових засідань потерпілий ОСОБА_8 за участі законного представника ОСОБА_6 , пояснив, що близько 01-ї год. 15 липня 2019 року біля магазину "Хлібний", що знаходиться по вул. 1000-ліття Дубровиці в м. Дубровиця Рівненської області він стояв зі своїми друзями, серед яких були і дівчата. Коли повз них проходив ОСОБА_4 , то почав нецензурно висловлюватись в адресу дівчат, а ОСОБА_8 попросив його цього не робити. ОСОБА_4 почав підходити до них, але ОСОБА_8 його відштовхнув. Побачивши це, хлопці, які були поряд, почали бити руками ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_8 їм сказав, щоб вони цього не робили, і подав ОСОБА_4 руку, щоб він підвівся, але останній, будучи в лежачому положенні, наніс йому два удари ножем. Дівчата, які були з ним, побачивши кров, викликали швидку допомогу.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 та представник потерпілого щодо міри покарання, погодилися з думкою прокурора. Цивільний позов просили задоволити в повному обсязі з викладених в ньому підстав, вважаючи його обгрунтованим.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженні, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , допитаний за участі законного представника ОСОБА_10 пояснив, що 15 липня 2019 року близько 01-ї год. він разом з друзями відпочивав біля магазину "Хлібний" в м.Дубровиця Рівненської області. Коли біля них проходив ОСОБА_4 , то він почав агресивно себе поводити та ображати дівчат нецензурними словами. Після цього, ОСОБА_8 зробив йому зауваження, щоб той не ображав дівчат. Проте, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та почав штовхатись і ображати їх нецензурними словами, але ОСОБА_8 відштовхнув його. Поряд з ними була ще компанія невідомих йому людей, які побачивши цю суперечку, нанесли удари ОСОБА_4 . Коли він лежав на землі, то ОСОБА_8 хотів допомогти йому піднятись, взявши його однією рукою за плече, а іншою за його руку, але в цей момент ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 удари ножем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , за участі законного представника ОСОБА_12 пояснила, що 15 липня 2019 року вони відпочивали компанією біля магазину "Хлібний", що в м.Дубровиця Рівненської області. Поряд з ними проходив ОСОБА_4 , який почав ображати її та інших дівчат нецензурними словами. Після цього ОСОБА_8 заступився за них, після чого у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_4 від себе. Поряд з ними була інша компанія незнайомих хлопців, які почали наносити удари ОСОБА_4 , від чого він впав на землю. ОСОБА_8 подав йому руку, щоб допомогти встати, але ОСОБА_4 витягнув із кишені штанів ніж і наніс йому ножові поранення. Після цього приїхала швидка допомога та забрала ОСОБА_8 в лікарню.

Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають жодних сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 15 липня 2019 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.15).

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №69 + медичні документи від 03 серпня 2019 року з якого вбачається, що згідно даних медичних документів ОСОБА_8 знаходився в хірургічному відділенні КНП "Дубровицька ЦРЛ" з 15 по 25 липня 2019 року з діагнозом: "Не проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва. Не проникаюче ножове поранення черевної стінки зліва". Таким чином у неповнолітнього ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки та колото-різаної рани передньої поверхні черевної стінки зліва. Вказані ушкодження виникли внаслідок двох травматичних дій будь-яким колото-ріжучим предметом (із обмеженою та загостреною контактуючою поверхнею). В даному випадку, травматичні дії лезом - не виключається. Термін заподіяння тілесних ушкоджень може відповідати 15 липня 2019 року. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.п.30-31).

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 23 серпня 2019 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.68-70).

- даними, що містяться у висновку судово-цитологічної експертизи №49 від 03 вересня 2019 року (а.п.72-75).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання(з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п.56), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.58), на Д обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.57).

В судовому засіданні прокурор та захисник просили врахувати обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Проте з такою позицією учасників суд не погоджується з наступних підстав.
Щире каяття засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілими та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанова ВС/ККС № 166/1065/18 від 18.09.2019 р.). Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатись від пережитого чи компенсувати якимось чином перенесені страждання. Також вибачення перед матір`ю потерпілого суд не може врахувати, як наявність щирого каяття, оскільки лише після запитання "Чи не бажає обвинувачений щось сказати законному представнику потерпілого?", він просив вибачення, не висловлюючи при цьому щирого жалю.
Тому суд не може формально віднестися до визначення поняття щирості каяття, оскільки такого в процесі судового розгляду не встановлено, а ототожнювати його з визнанням вини є неприпустимим.
На підставі наведеного суд вважає, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстким поводженням.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.125 КК України знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, та відношення обвинуваченого до вчиненого, який визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, думку представника та законного представника потерпілого, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. До таких висновків суд приходить в результаті детального аналізу обставин, що передували даній події, зокрема отриманням тілесних ушкоджень обвинуваченим, що спричинило душевне хвилювання, також аналізу поведінки обвинуваченого до, під час і після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та характер і спосіб нанесення тілесних ушкоджень.
У кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 9318,95 грн. майнової (матеріальної) шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 75000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу.

Обвинувачений та його захисник під час судового розгляду вказали, що вони визнають частково цивільний позов в частині моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., але не визнають його в частині матеріальної шкоди, оскільки розмір шкоди документально не підтверджений. Крім того, захисник вказав, що сума моральної шкоди є необгрунтованою, оскількив матеріалах справи відсутні докази про проходження потерпілим на даний час лікування, обстежень, реабілітації тощо. Відносно розміру заявлених позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, вказує, що такі вимоги є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази придбання медичних препаратів, а долучена з аптеки «Надія» №1 м.Сарни довідка про ціни на препарати, не містить жодних реквізитів, печаток та штампів, а тому є неналежним доказом. Також позивачем не надано доказів понесених витрат на проходження обстежень та досліджень стану здоров`я та понесених витрат на харчування в період лікування. Просить врахувати майновий стан обвинуваченого та факт вчинення кримінального правопорушення після нанесення йому тілесних ушкоджень групою осіб.

При вирішенні цивільного позову законного представника потерпілого, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до довідки КНП "Дубровицька ЦРЛ" №597/01-16/20 від 13 березня 2020 року, судом встановлено, що ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 15 липня 2019 року по 25 липня 2019 року з діагнозом не проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва. Не проникаюче ножове поранення черевної стінки зліва (а.п.46). На підтвердження вказаного долучено копію епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №3327 (а.с.47).

Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено довідку КНП "Дубровицька ЦРЛ" №597/01-10/20 від 13 березня 2020 року, згідно якої наведено перелік препаратів та засобів, які були призначені за період перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП "Дубровицька ЦРЛ" з 15 липня 2019 року по 25 липня 2019 року (а.п.48).

Вартість вказаних препаратів та засобів, відповідно до довідки, яка видана ОСОБА_7 завідувачем аптеки "Надія" №1 в м.Сарни Рівненської області ОСОБА_13 складає - 4318,95 грн. (а.п.49).

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_8 зазнав матеріальних витрат на придбання ліків під час перебування на лікуванні в КНП Дубровицька ЦРЛ в розмірі 4318,95 грн., а тому позов в цій частині слід задоволити.

Позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого майнової (матеріальної) шкоди, понесеної на придбання продуктів харчування під час перебування потерпілого ОСОБА_8 у лікувальному закладі у розмірі 3500,00 грн., а також 2000,00 грн. за проведення обстежень та досліджень його стану здоров`я, задоволенню не підлягають, оскільки вони документально не підтверджені.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_14 моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.

Завдану моральну шкоду законний представник потерпілого оцінює у розмірі 75000,00 грн., яку вона обгрунтовує тим, що її син зазнав душевних страждань, моральних переживань за своє життя та стан здоров`я, а також вона полягала у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у його житті, викликали переживання та спогади, настороженість, тривогу, емоційні реакції при згадуванні, фіксованості уваги на необхідності додаткових заходів із власної безпеки, правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від життя, погіршився настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональні витрати життєвого часу, обумовили залучення значних фінансових, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних заходів задля їх подолання, оскільки окрім всього вищезазначеного, її син змушений і зараз звертатися за медичною допомогою.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Варто також зазначити, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру, проте потерпілий внаслідок кримінального правопорушення зазнав негативні, невідворотні зміни в своєму житті, переніс значні душевні страждання, що виразились у тривалому переживанні з приводу спричинення йому завданих тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 , порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаною подією, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями, тому при визначенні розміру стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, враховуючи вищенаведені норми та вимоги розумності, виваженості, справедливості та аналізуючи обставини справи, майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, щопозовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_7 09 жовтня 2019 року було укладено договір про надання останнім правової допомоги (а.п. 53).

Згідно ксерокопії квитанції до прибуткового касового ордеру, ОСОБА_6 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Вказані витрати належно підтверджені, тому позов в цій частині слід задоволити.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.

Майнова шкода відсутня.

Процесуальних витрат на залучення експертів по кримінальному провадженню немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, пред`явлений законним представником неповнолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 4318,95 (чотири тисячі триста вісімнадцять гривень 95 коп.) майнової (матеріальної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 10 000,00 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 5000,00 (п`ять тисяч) грн. понесених витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- вилучені в ході огляду чоловічу кофту темно-синього кольору, чоловічу футболку білого кольору, рюкзак чорного кольору, які належать ОСОБА_8 та передані до кімнати зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП України в Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_8 .

- складний ніж, який належить ОСОБА_4 та після проведення експертизи, переданий до кімнати зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП України в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1