ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/865/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/513/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченої: ОСОБА_7

Адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000025 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06 червня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу такою, що винесена з порушенням вимог КПК та практик ЄСПЛ, просить ухвалу Цюрупинського районного судуХерсонської області від 08 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 та обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, судом не прийнято до уваги те, що обвинувачена постійно проживає у Херсонській області, працює за наймом на сільськогосподарських роботах і останні 3 роки проживає разом з особою похилого віку, за яким здійснює догляд, також, з часу звільнення обвинувачена не притягувалась ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційні вимоги та просили задовольнити їх, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченої, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, офіційно не працевлаштована та не має законного джерела доходу, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілого, що свідчить про її негативну репутацію та існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, крім того, ОСОБА_7 не заміжня, утриманців не має, що свідчить про слабкість її соціальних зв`язків, а тому, на думку колегії суддів, перебуваючи на волі, обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а отже, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в продовженні строку запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги адвоката про незаконність ухвали, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою на строк до 06.06.2021 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4