Справа № 194/1499/20
Номер провадження № 1-кп/194/26/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 жовтня 2020 року за № 0000332 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пластун Тернейського району Приморського краю, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.09.1996 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2,3 ст.140, ч.3 ст. 193, ч.2 ст.145, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 30.04.1999 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.41, ч.2 ст.42, ст.43 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.12.2007 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.353, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 30.07.2008 року Микитовським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.1 ст.15, ч.3 ст.289, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- 24.03.2010 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст.198, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- 23.12.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, 75,76 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 28 липня 2020 року пом`якшено покарання призначене вироком Павлоградського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року та призначено покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 років обмеження волі;

- 02.09.2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України існують, тому строк тримання під вартою слід продовжити з підстав зазначених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечував та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він має хронічні захворювання для чого йому потрібно пройти стаціонарне лікування поза межа попереднього ув`язнення. Крім того, він має намір оформити пенсію по інвалідності, яку він раніше отримував.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за корисливі кримінальні правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, не працює, офіційного джерела доходу не має, неодружений, дітей не має, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України не відпали.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Отже, суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
Судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого щодо можливості оформлення пенсії по інвалідності, оскільки доказів на підтвердження цього суду не надані. Також, судом не приймаються доводи обвинуваченого про необхідність стаціонарного лікування поза межами місць попереднього ув`язнення, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 потребує стаціонарного лікування та дане лікування він не може пройти в умовах попереднього ув`язнення.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, будучи при цьому раніше неодноразово судимим за корисливі кримінальні правопорушення. При цьому судом враховано, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, до затримання не працював, офіційного джерела доходу не має, не має стійких соціальних зв`язків у м. Тернівка (неодружений, дітей не має, має місце реєстрації в смт. Межова). Отже наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

На підставі зазначеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Отже, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам, як те, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду.

Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.107,110,177,183,369,371,372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 години 25 червня 2021 року в умовах Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань № 4" м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1