г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1404/21
Номер провадження 1-кс/213/447/21
У Х В А Л А

08 липня 2021 року м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання

слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000003 від 24.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що у провадженні слідчого відділу ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000003 від 24.02.2021 за ознаками незаконного збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 липня 2021 року під час проведення санкціонованого контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи поблизу будинку №20 по вул. Подлєпи в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, незаконно збув ОСОБА_5 за 190 гривень фрагмент медичного шприца запаяний з обох боків полімерним матеріалом, заповнений рідиною, яка містить опій ацетильований, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Безпосередньо після вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Під час проведення обшуку у затриманого ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошову купюру ЮБ9983791 номіналом 20 гривень, мобільний телефон «Samsung GT-E1200M», ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 та медичний шприц в упаковці, які опечатано в спеціальний пакет НПУ за №ЕХР0381254, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України встановлено, що вилучений мобільний телефон «Samsung GT-E1200M», ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 та медичний шприц ємністю 2,0мл в упаковці використовувались ОСОБА_4 як засоби вчинення вказаного кримінального правопорушення, з метою зв`язування з покупцями наркотичних засобів та розподілу наркотичних засобів. Грошову купюру ЮБ9983791 номіналом 20 гривень, затриманий ОСОБА_4 одержав внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним збутом наркотичних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник вилученого майна, ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання слідчого за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Перевіривши клопотання, дослідивши надані суду матеріали, вислухавши думку слідчого, врахувавши власника майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що зазначені у клопотанні речі мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, та матимуть доказове значення у справі.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, викладеною в п.55 рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, адже це є завданням наступних етапів кримінального провадження.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на речі, принаймні на початковій стадії досудового розслідування, не становитиме для ОСОБА_4 , таке втручання в його право володіння є законним та не є свавільним.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП№7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000003 від 24.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон «Samsung GT-E1200M», ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 та медичний шприц ємністю 2,0мл в упаковці, використовувались ОСОБА_4 як засоби вчинення вказаного кримінального правопорушення, і грошову купюру ЮБ9983791 номіналом 20 гривень, яку затриманий ОСОБА_4 одержав внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1