Справа № 462/8028/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000597 від 06.11.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соснівка, Червоноградського району, Львівської області, українця, громадянина України, без місця реєстрації, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

обвинувальним актом, який надійшов до Залізничного районного суду м.Львова 16.12.2020 року встановлено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Червоноградського міського суду м.Львова від 27.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин.

05 листопада 2020 року, близько 05 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул.Патона, 9а у м.Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю продавця магазину, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав пластмасовий ящик, який знаходився біля дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому знаходилась м`ясна сировина: з лопаткової частини туші зі свинини (лопатка) вагою 11,20 кг за ціною 90, 75 грн. без ПДВ за 1 кг загальною вартістю 1016, 40 грн. без ПДВ; з та зостегневої частини туші зі свинини (шинка) вагою 10, 40 кг за ціно. 96,58 грн. за 1 кг загальною вартістю 1004, 43 грн. без ПДВ, після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ТзОВ «Родинна ковбаска» матеріальної шкоди на загальну суму 2020, 83 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України.

Представник потерпілого ТзОВ «Барком» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, розповів про обставини вчинення злочину, просить суд суворо не карати. Зокрема зазначив, що дійсно у день зазначений в обвинувальному акті викрав ящик з м`ясом. Зазначив, що вчинив злочин у зв`язку із відсутністю роботи у зимовий період та як наслідок відсутністю коштів. Щиро кається у вчиненому. Просить суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до примітки 1 статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Червоноградського міського суду м.Львова від 27.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Судимість не знята та не погашена.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода заподіяна у розмірі 2020,83 грн., яка, відповідно до заяви та додатків до неї (прибуткового касового ордера №212) представника потерпілого від 03.02.2021 року, відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 повністю. Крім того, представник потерпілого зазначив, що ТзОВ «Родинна ковбаска» не має та не матиме і подальшому жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 за вчинену ним 05.11.2020 року крадіжку з магазину по АДРЕСА_2 . При обранні міри покарання ОСОБА_4 , просить суд врахувати як обставини, що пом`якшують вину підсудного факт добровільного відшкодування ним заподіяних збитків, а також те, що останній викрав не предмети розкоші чи грошові кошти, а їжу.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, однак у зв`язку із невиконанням свого обов`язку з`явитися на виклик до суду, був оголошений у розшук, раніше судимий, неофіційно працює, на обліку в психоневрологічному диспансері та в наркологічному диспансері не перебуває, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на три місяці.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15 червня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 13 серпня 2021 року включно, який скасуванню не підлягає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання та звернення вироку до виконання.
Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Зарахувати до строку покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, строк перебування ОСОБА_4 під вартою.
Речові докази: DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1