ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2021 Справа №607/12661/21

Номер провадження 1-кп/607/1557/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000737 від 27 травня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бариш Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, не одруженого, із середньо спеціальною освітою, працює водієм експедитором в Бучацькій філії ТОВ «Втормет - Тернопіль», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 27 травня 2021 року о 08 год. 28 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Caddy», н.з. НОМЕР_1 рухався проїзною частиною автодороги по прос. Злуки у напрямку від перехрестя із вул. 15 Квітня до перехрестя із вул. Текстильна, що в м. Тернопіль. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться навпроти буд. №31 по прос. Злуки, що в м. Тернопіль, та надалі зупинився перед ним.

В цей час проїзну частину автодороги в межах розмітки 1.14.1 горизонтальна ліні дорожньої розмітки «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) вище вказаного не регульованого пішохідного переходу з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen» моделі «Caddy» н.з. НОМЕР_1 переходила пішохід ОСОБА_6 .

У свою чергу, водій ОСОБА_3 грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 18.1 ПДР України проявив неуважність, розпочинаючи рух перед нерегульованим пішохідним переходом, на якому перебував пішохід, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема пішоходу ОСОБА_6 та передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Volkswagen» моделі «Caddy», н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на останню.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинено черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння черепа зліва (тім`яної та потиличної) та забиттям головного мозку легкого ступеня (за клінічною класифікацією) із зовнішніх ушкоджень було описано синець «позаду лівого вуха» «забійна» гематома потиличної ділянки голови зліва. Виявленні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння.

Порушення водієм автомобіля «Volkswagen» моделі «Caddy», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 184 ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та суду показав, що повністю погоджується з обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті. Крім цього, зазначив, що 27 травня 2021 року, ранком, він керував автомобілем «Volkswagen» та рухався по кільці з проспекту Злуки в м. Тернополі. В цей момент, по пішохідному переході невідома йому особа переходила дорогу. Він зупинився перед пішохідним переходом пропускаючи її та не побачив іншого пішохода, який переходив дорогу. Розпочав рух, при цьому «зачепив» потерпілу ОСОБА_6 , яка не втрималася на ногах та впала. Після того, він, ОСОБА_3 , зупинив автомобіль та вийшов надати потерпілій допомогу, а саме: підклав подушку та поросив перехожих викликати швидку допомогу. У вчиненому злочині обвинувачений щиро розкаюється. Завдана шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, і вирішувати питання стосовно доцільності застосування до винного додаткового покарання.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання не застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд врахував місце роботи обвинуваченого, яке безпосередньо пов`язане із наявністю права керувати транспортним засобом, та прийшов до переконання, що застосування зазначеного додаткового покарання призведе до втрати основного джерела доходу та неможливості забезпечення йому належного рівня життя. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішуючи заявлений прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину в сумі 17423 грн., понесених закладом охорони здоров`я, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно довідки КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР №01-3/1328 від 21 липня 2021 року, потерпіла ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 27 травня 2021 року по 07 червня 2021 року (11 ліжко-днів) та вартість лікування останньої становить 17719 грн.

Таким чином, з урахуванням належного підтвердження заявлених прокурором позовних вимог, які, крім цього, визнані обвинуваченим, в силу ст.ст. 127-129 КПК України, ст. 1206 ЦК України, заподіяна злочином шкода у вигляді витрат на лікування потерпілої підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Крім цього, суд вважає, що клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про розстрочку обвинуваченому ОСОБА_3 суми 17423 грн. на шість місяців, згідно цивільного позову, заявленого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину, понесених закладом охорони здоров`я підлягає до задоволення.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль «Volkswagen» моделі «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року (справа №607/12480/21 (провадження №1-кс/607/4078/2021).

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення авто технічних та транспортно - трасологічної експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 1206 ЦК України, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 в користь місцевого бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на лікування ОСОБА_6 , потерпілої від злочину, в сумі - 17423 грн.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про розстрочку обвинуваченому ОСОБА_3 суму 17423 грн. на шість місяців, згідно цивільного позову, заявленого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 від злочину, понесених закладом охорони здоров`я - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_3 суму 17423 грн. цивільного позову на шість місяців рівними платежами в розмірі 2904 грн. щомісячно.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль «Volkswagen» моделі «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року (справа №607/12480/21 (провадження №1-кс/607/4078/2021).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, процесуальні витрати за проведення автотехнічних експертиз від 02 червня 2021 року №СЕ-19/120-21/5584-ІТ в розмірі 1029 грн. 72 коп., від 25 червня 2021 року №СЕ-19/120-21/6461-ІТ в розмірі 1716 грн. 20 коп. транспортно-трасологічної експертизи від 14 червня 2021 року №СЕ-19/120-21/5588-ІТ в розмірі 1201 грн. 34 коп., на загальну суму 3947 грн. 26 коп. (три тисячі дев`ятсот сорок сім гривень 26 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1