Дата документу 11.02.2021 Справа № 554/8901/20
Провадження № 1-кс/554/1457/2021
УХВАЛА
іменем України

11 лютого 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000467 від 24 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2021 року до суду надійшла скарга потерпілої ОСОБА_5 (поштове відправлення від 13 січня 2021 року), в порядку ст.303 КПК України, у якій просить скасувати постанову слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000467; зобов`язати прокуратуру Полтавської області прийняти рішення в порядку ч.5 ст.36 КПК України визначити підслідність кримінального провадження за іншим органом досудового розслідування відповідно до положень ст.216 КПК України; зобов`язати прокуратуру Полтавської області як орган, що здійснює нагляд за досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва, організувати проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000467 визначеним органом досудового розслідування, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, у урахуванням обставин, викладених в цій скарзі.

В обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що 31 грудня 2020 року слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000467 від 24 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, , яку було вручено представнику потерпілої адвокату ОСОБА_3 05 січня 2021 року.

Із вказаною постановою потерпіла не погоджується, вважає її передчасною і такою, що підлягає скасуванню, при цьому був порушений порядок збирання доказів та надання їм правової оцінки. Так, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження виявлені невідповідності обставинам справи, що потягли порушення слідчими вимог ст.9 КПК України. Стверджує, що швидкість (темп руху) пішохода визначена слідчим на підставі недопустимих даних, отриманих, зокрема, з матеріалів слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , які зазначив дані, які потерпіла вважає надуманими чи умисно створеними для отримання заздалегідь необхідного результату. Показання свідка ОСОБА_8 вважає взагалі не відповідають обставинам справи та протирічать іншим матеріалам кримінального провадження. Також викликають сумніви показання ОСОБА_9 щодо відтворення подій ДТП. Крім того, за показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вихідні дані яких використані при проведенні судової автотехнічної (інженерно-транспортної) експертизи, перевищують максимальне значення експертно визначеної швидкості пішохода. Слідчим навіть не поставлено на розгляд експерта-автотехніка питання щодо допустимості показань свідків (технічної спроможності) з урахуванням обставин кримінального провадження та інших доказів по справі. У висновку експерта відсутні дані про перегляд відеозапису, на якому частково відображено події ДТП. Крім того, швидкість руху транспортного засобу визначена слідчим лише зі слів водія і ці дані використані експертом при проведенні експертизи. Між тим, при проведенні судової медичної експертизи було встановлено велику кількість тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_11 , що може свідчити про те, що автомобіль рухався з дуже великою швидкістю, що значено перевищує 50 км/год., що на думку потерпілої могло перебувати у причинному зв`язку з наслідками ДТП. Але слідчим перед експертом не поставлено питання про визначення швидкості руху пішохода і транспортного засобу за відеозаписом з камери відеоспостереження та визначення швидкості руху транспортного засобу за наявними на транспортному засобі ушкодженнями. Також зазначає, що слідчим не з`ясовувались інші питання щодо швидкості руху та відстані, не вжито заходів для встановлення можливих очевидців події, які могли бачити не тільки наслідки ДТП, а й рух транспортного засобу та пішохода перед наїздом. Вказує, що існують певні дані про те, що поблизу місця події перебував автомобіль поліції, а також водій ОСОБА_10 і пасажир ОСОБА_12 зачинились у автомобілі та видалили відеозапис з відео реєстратора, однак слідчим не були перевірені та досліджені вказані обставини, а також відеореєстратор з автомобіля Mazda не був направлений на технічне дослідження щодо слідів видалених файлів та можливості їх відновлення. Крім того, вважає необхідним проведення допиту працівників швидкої для з`ясування правильності визначення перебування ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння. Також проведення судової експертизи неможливо проводити в підконтрольній МВС експертній установі, оскільки в особи, яка керувала транспортним засобом під час ДТП, наявні зв`язки в органах поліції. На підставі викладеного, ОСОБА_5 звернулась за судовим захистом.

У судовому засіданні представники потерпілої адвокат ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, відповідно до яких встановлений свідок ОСОБА_13 , який вказує на значну швидкість руху транспортного засобу, яким було здійснено наїзд. Постанову слідчого вважають передчасною, такою, що не відповідаю фактичним обставинам події, вихідні дані вважають хибними, оскільки показання свідків мають суб`єктивний характер, при цьому встановлена в ході досудового розслідування швидкість автомобіля викликає розумні сумніви та в цілому свідчить про поверховість та необ`єктивність проведених слідчих дій. На підставі викладеного, просили задовольнити заявлені вимоги з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, просив розглядати скаргу без його участі, при вирішенні вимог скарги покладався на розсуд суду (а.с.21). Також на адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0000467 (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представників особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Установлено, що СУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000467 від 24 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Як вбачається з фабули витягу до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 24.09.2020 року близько 20 год. 00 хв. по просп.Свободи, поблизу буд.61/17 в м.Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля Mazda 3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на регульованому світлофорним об`єктом пішохідному переході, рухаючись на зелений сигнал світлофору, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду пішохід ОСОБА_11 отримав смертельні тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди (арк.крим.провадж.1, 4).

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2020 року кримінальне провадження №0000467, розпочате 24.09.2020 року щодо дорожньо-транспортної пригоди за участі водія ОСОБА_10 та пішохода ОСОБА_11 , за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (арк.крим.провадж.171-183).

Вказану постанову про закриття кримінального провадження отримано представником потерпілого адвокатом ОСОБА_3 05 січня 2021 року (арк.крим.провадж.185), до суду скаргу подано у строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України, а тому вона підлягає розгляду по суті.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим на порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки всім обставинам кримінального провадження, не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Так, із постанови від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000467 слідує, що за результатами проведення досудового розслідування слідчим фактично перераховано докази, проведені слідчі дії та викладений зміст показань допитаних потерпілих та свідків без належної їх перевірки та оцінки. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий у постанові зазначив, що в ході досудового розслідування інших об`єктивних та допустимих доказів можливої причетності до вказаного ДТП сторонніх учасників дорожнього руху, а також можливих очевидців не встановлено, тобто виконано всі можливі та необхідні слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінального провадження, з урахуванням чого дійшов до висновку про відсутність складу зазначеного кримінального правопорушення.

Зокрема, в основу оскаржуваної постанови слідчий поклав висновок судової автотехнічної експертизи №945 від 28.12.2020 року, для проведення якої слідчим були надані вихідні дані, отримані на підставі пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , наданих під час їх допитів і слідчих експериментів, які містять між собою суперечності та не були усунуті слідчим та додатково перевірені.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 945 від 28 грудня 2020 року вбачається, що із даних, зазначених в постанові про призначення експертизи й отриманих під час проведення слідчих експериментів, темп руху пішохода, виходячи з подолання пішоходом-статистом відповідної відстані на момент наїзду, саме за показами свідків, всупереч інформаційних джерел, які використовуються при проведенні таких експертиз (а.с.13), значно перевищує максимальне значення експертно визначеної швидкості руху пішохода, за умови наявності в останнього підтвердженого відповідним дослідженням ознак сильного ступеню алкогольного сп`яніння відносно живої особи (в концентрації в крові 3,2 проміле). Вказане свідчить про те, що покази свідків відносно швидкості руху пішохода до моменту наїзду з технічної точки зору можуть бути неспроможними, однак таке питання не було порушено з боку слідчого перед експертом.

Протягом досудового розслідування вказані розбіжності щодо швидкості руху пішохода не усунуто, в оскаржуваній постанові на них відповіді також не надано. При цьому, ці ж дані щодо швидкості руху пішохода ОСОБА_11 надано експертам Полтавського науково-дослідного інституту судових експертиз МВС України як вихідні дані, на підставі чого визначалась технічна можливість водія уникнути наїзду на пішохода.

Натомість, в постанові про закриття кримінального провадження лише відображена заключна частина висновків судового експерта, але їм не надана належна правова оцінка у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження та доказами.

Разом із тим, доводи скарги в цій частині слідчим у встановленому порядку не спростовано, тоді як матеріали кримінального провадження не містять переконливих даних про те, що слідчим вжито необхідних та достатніх заходів для встановлення істини та усунення зазначених сумнівів при оцінці зібраних доказів.

Також не з`ясовані питання щодо швидкості руху транспортного засобу, не вжито заходів для встановлення можливих очевидців події, які могли бачити не тільки наслідки ДТП, а й рух транспортного засобу та пішохода перед наїздом.

При цьому в постанові не надано оцінку показів свідка ОСОБА_8 щодо траєкторії руху транспортного засобу, з урахуванням чого не перевірена його можливість бачити рух пішохода, можливе місце наїзду, так само не проаналізовано показів свідка ОСОБА_7 у порівнянні з його показами під час слідчого експерименту щодо траєкторії та темпу руху пішохода тощо.

Серед іншого, свідком ОСОБА_8 під час допиту зазначені дані про те, що поблизу місця події знаходився службовий автомобіль поліції, ймовірно марки «Renault Duster», однак під час досудового розслідування слідчим не були перевірені та досліджені вказані обставини щодо перебування працівників поліції як можливих свідків на місці пригоди та вони не були допитані.

Також у судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 надано до суду інформацію про те, що ним установлений можливий свідок ДТП, що відбулась 24.09.2020 року, та останній бачив як автомобіль Мазда, номерний знак НОМЕР_1 на значній швидкості близько 90-100 км/год. вчинив наїзд на пішохода, який перебігав проїзну частину зліва-направо по ходу руху автомобіля, і вже після наїзду автомобіль почав гальмування. З цих обставин адвокат має намір звернутись до слідчого із відповідним клопотанням.

У зв`язку з цим, в силу вимог ст.9 КПК України у кримінальному провадженні вбачається необхідність вирішення питань проведення допиту такої особи, на яку вказують адвокати потерпілої, з відомих їй обставин події, проведення вичерпного обсягу інших слідчих та процесуальних дій за її участю, а також обов`язкове надання з боку слідчого належної юридичної оцінки доказам, здобутим за їх результатами, у сукупності з іншими матеріалами провадження.

Зокрема, враховуючи, що проведення слідчого експерименту на місці події сприятиме встановленню додаткових даних, то не виключається необхідності проведення й слідчого експерименту на місці події за участі такого свідка у порядку, передбаченому ст.240 КПК України.

Крім того, під час проведення огляду 25 вересня 2020 року при перегляді файлів, що містились на флеш-картці відеореєстратора «Smart Dash Camera» слідчим установлено, що будь-якої важливої для досудового розслідування інформації немає і отримано не було. У свою чергу, в протоколі допиту від 29 грудня 2020 року свідок ОСОБА_12 зазначила, що одразу після події вона намагалася переглянути записи з відеореєстратора, але відеозапису з моментом пригоди на ньому не було, зазначивши, що відеореєстратор, скоріш за все, не працював (арк.крим.провадж.106-108). Аналогічні покази з даного приводу надав і свідок ОСОБА_10 (арк.крим.провадж.124-126). Натомість, в оскаржуваному рішенні слідчий обмежився у переліку матеріалів посиланням на відеореєстратор з флеш-карткою та його огляд як речовий доказ, який підтверджує подію ДТП (арк.крим.провадж.173).

Зважаючи на це, органом досудового розслідування не вжито вичерпних заходів та не з`ясовано, чи можливо отримати із залученням вказаного речового доказу необхідну інформацію щодо предмету розслідування в інший спосіб, додатково перевіривши наведені свідками обставини, та вирішивши питання щодо проведення технічного дослідження наявності слідів видалених файлів та можливості їх відновлення з відеореєстратора автомобіля марки «Mazda 3», на що звертає у своїй скарзі потерпіла.

Також не перевірено іншими доказами інформацію, що стосується постраждалого пішохода та перебування його у стані алкогольного сп`яніння на час подій 24.09.2020 року, у тому числі, шляхом можливого допиту працівників швидкої медичної допомоги, які проводили реанімаційні заходи, уточнення цих відомостей у потерпілої ОСОБА_14 , яка зазначала, що спілкувалась із загиблим безпосередньо за півгодини до ДТП, показів інших осіб, яким могли бути відомі такі обставини тощо.

Заслуговують на увагу й доводи скарги про те, що швидкість руху транспортного засобу визначена слідчим лише зі слів водія і ці дані використані експертом при проведенні експертизи, тоді як іншими об`єктивними доказами вказані покази не були належним чином перевірені за стандартами доказування поза розумним сумнівом. Водночас, результати окремих слідчих дій, якими визначено швидкість транспортного засобу на рівні 50 км/год., самі по собі не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам події дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи, що ОСОБА_10 є зацікавленою особою, та вказані протиріччя під час досудового розслідування слідчим не перевірено та не усунуто з наданням їм належної оцінки.

З урахуванням зазначеного, об`єктивний сумнів викликають і висновки автотехнічної експертизи обставин ДТП, яку було проведено по вихідним даним, отриманим під час проведення вказаних слідчих дій.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий при досудовому розслідуванні ДТП повинен встановлювати, коли для водія виникла небезпека руху, чи мав можливість водій уникнути зіткнення, однак достатніх підстав стверджувати про те, що для з`ясування цих та інших обставин вжито вичерпних заходів немає.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наявними матеріалами кримінального провадження об`єктивно не підтверджується висновок про необхідність закриття провадження, що всі зібрані під час досудового розслідування докази узгоджуються між собою, а доказів, які б не узгоджувалися з дослідженими під час досудового розслідування чи суперечили їм немає, і що досудове розслідування було проведено повно та при цьому не залишилось не з`ясованих питань, а відтак не спростовано доводів потерпілої ОСОБА_5 .

Інші заходи для вчинення необхідних слідчих та процесуальних дій з метою застосування належної правової процедури, зокрема, щодо здійснення допиту можливих свідків подій слідчим не вживались, як наслідок не встановлені інші важливі обставини та не отримано повної інформації щодо події, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з обов`язкових частин, передбачених ч.5 ст.110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Дотримання зазначених вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Оцінюючи вказану постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Отже, закриваючи кримінальне провадження, слідчий не в повній мірі дотримався вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження а тому, доводи особи, яка подала скаргу, є обґрунтованими.

Зазначені вище недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

Надаючи цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємному зв`язку, дослідивши оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №0000467, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не проведено всіх слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів, що передбачено ст.223 КПК України, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не перевірено та не надано належної правової оцінки доводам та обставинам, які відбувалися та підлягали перевірці, не проведено всіх слідчих дій.

Таким чином, оскільки існує ряд не з`ясованих обставин для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактів по кримінальному провадженню, на які вказує потерпілий у скарзі, відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно, а оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому постанова слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000467 від 24 вересня 2020 підлягає скасуванню.

Інші вимоги скарги, зокрема, щодо зобов`язання прокуратуру Полтавської області прийняти рішення в порядку ч.5 ст.36 КПК України щодо визначення підслідності кримінального провадження за іншим органом досудового розслідування та організувати проведення розслідування визначеним органом досудового розслідування з урахуванням певних обставин, є безпідставними, належать виключно до дискреційних повноважень прокурора, та їх вирішення слідчим суддею не передбачено вимогами КПК України.

Разом із тим, під час досудового розслідування необхідно звернути увагу на ті обставини, що ОСОБА_10 перебував на службі в Національній поліції та відповідно до наказу №363 о/с від 31 серпня 2020 року був звільнений зі служби 01 вересня 2020 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, разом із тим, з поданої скарги слідує, що останній на даний час є курсантом Київської національної академії внутрішніх справ (з курс), що потребує перевірки, а тому в подальшому не виключено вирішення процесуальних питань відповідно до встановленої компетенції в порядку, передбаченому ст.ст.36, 216 КПК України (арк.крим.провадж.130, 131).

Також суд не бере до уваги доводи скарги щодо можливої упередженості слідчого, оскільки такі не є предметом розгляду відповідно до ст.303 КПК України, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Положенням ч.3 ст.26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.2, 9, 110, 284, 303, 306, 307, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000467 від 24 вересня 2020 року та повернути матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1