Справа № 447/904/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/458/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 та умовно-достроково звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк шість місяців двадцять днів.

В апеляційній скарзі прокурор Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку матеріалам справи, об`єктивно не з`ясував її обставин, взяв до уваги не весь період відбування покарання засудженим, що, на думку апелянта, свідчить про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення.

Вважає такими, що не відповідають дійсності твердження у мотивувальній частині ухвали про можливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з тим, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Наголошує, що засуджений з початку відбуття покарання 02 листопада 2018 року жодного дня не був працевлаштованим і лише брав участь у проведенні ремонтних робіт по благоустрою установи виконання покарань, за що двічі заохочувався.

Акцентує, що заохочення засуджений, отримав впродовж першого півріччя 2020 року, а у другому півріччі 2020 року та поточного 2021 року ОСОБА_7 заохочень не отримував. Разом з тим, засуджений порушував режим утримання в установі, за що 14 листопада 2018 року на останнього накладалось дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани.

Вважає, що наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання двох заохочень не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Також зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, зокрема, шість разів за злочини проти власності, з яких у чотирьох випадках суд застосовував до останнього положення ст. 75 КК України та надавав можливість виправитись без ізоляції від суспільства, однак ОСОБА_7 належних висновків для себе не робив та вчиняв нові умисні злочини.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання закон пов`язує не лише із відбуттям певної частини призначеного покарання, а і з сумлінною поведінкою і ставленням до праці, якими засуджений довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від його переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

На підставі наявних в матеріалах справи характеризуюючих особу засудженого даних, які були в розпорядженні суду та безпосередньо досліджувались при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, судом першої інстанції встановлено факт його виправлення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування відносно засудженого положень ст. 81 КК України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд підставно задоволив клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки таке є виправданим, так як цілі покарання досягнуті.
На думку колегії суддів, наведені обставини вказують на доведеність виправлення засудженого та готовність до самокерованої поведінки і свідчать про те, що ОСОБА_7 у разі умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, спроможний дотримуватися соціальних норм життя.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4