ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №646/4775/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11кп/818/893/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність
до вимог Закону України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволені клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вироку Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше судимого:

- 20.11.2014 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року іспитовий строк скасовано та ОСОБА_7 направлено для відбування покарання на строк 2 роки позбавлення волі;

- 17.03.2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року частково приєднано покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та призначено остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі,-

Суд мотивував своє рішення тим, що остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень було визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а новим кримінальним законом пом`якшено покарання того правопорушення, за який було призначено менш суворе покарання, тому положення ч.3 ст.74 КК України не застосовується, оскільки призначене засудженому остаточне покарання фактично не пом`якшує і не поліпшує становище такої особи.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд помилково дійшов висновку, що остаточне покарання призначеного шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки під час призначення остаточного покарання застосовувалися вимоги ст.71 КК України та покарання призначалося за принципом часткового складання. Наголосив, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року йому до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.185 КК України, у виді 6 місяців позбавлення волі. Указав, що враховуючи, що законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до санкції ч.1 ст.185 КК України та виключено покарання у виді позбавлення волі, вважає за необхідним привести призначене йому покарання у відповідність із вказаним Законом. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12».

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2, 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України, у тому числі до ч.1 ст.185 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч.3 ст.5 КК Уркаїни, зЗакон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Як слідує із матеріалів провадження, вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року іспитовий строк скасовано та ОСОБА_7 направлено для відбування покарання на строк 2 роки позбавлення волі.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року частково приєднано покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та призначено остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На момент вчинення кримінального правопорушення, за який ОСОБА_7 засудженого вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року, санкція ч.1 ст.185 КК України, наряду з іншими видами, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Наразі частина 1 статті 185 КК України в редакції Закону України №2617-VIII передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Враховуючи, що нова санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає більш м`який вид покарання, вирішуючи питання в порядку ст.537 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що вид покарання, який призначено ОСОБА_7 за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року, підлягає зміні з позбавлення волі на обмеження волі.

Висновки суду про те, що ОСОБА_7 остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим є необґрунтованими, оскільки ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 було застосовано вимоги ст.71 КК України та покарання призначалося за сукупністю вироків, шляхом приєднання частини невідбутого покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Таким чином, на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року, до якого ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року за ч.1 ст.185 КК України, у виді 6 місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

З огляду на наведене ухвала суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з ухваленням нової ухвали відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вироку Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Привести вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року щодо ОСОБА_7 у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, та вважати ОСОБА_7 засудженим за цим вироком за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 року у розмірі 6 місяців обмеження волі, що відповідно до п. «б» ч.1 ст.72 КК України дорівнює 3 місяцям позбавлення волі та визначити остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: