Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5150/20
Провадження № 1-кп/490/86/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

її захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

його представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Очакові Миколаївської області, є українкою, громадянином України, здобула середню спеціальну освіту, є заміжнею, має доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є такою, що не має судимостей.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

08 серпня 2020 року близько 09:00 години ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні закладу "Восточная Шаурма", що розташований у будинку 105/1 по пр. Героїв України у місті Миколаєві, де проходила стажування на посаду помічника повара, перебуваючи за барною стойкою, побачила належну ОСОБА_11 сумку, відкривши яку, виявила значну суму належних тому грошей.

Тоді в неї виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння виявленими грошима.

Реалізуючи цей намір, вона, користуючись тим, що її дії є непомітними для оточуючих, взяла зі згаданої сумки:

-спочатку - частину з наявних там грошей, а саме - 17.000 грн.;

-близько 10:20 години - ще частину з наявних в сумці грошей, а саме - 20.000 грн.

Після цього ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_12 матеріальну шкоду у загальному розмірі 37.000 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Позиція обвинуваченої.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального проступку за встановлених судом обставин визнала частково.
Вона вказувала, що дійсно викрала належні ОСОБА_13 грошові кошти, але - у загальному розмірі лише 27.800 грн..

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І……З досліджених під час судового розгляду кримінального провадження електронних документів, на яких зберігається інформація, зафіксована камерами відеоспостереження закладу "Восточная Шаурма", що зберігаються на виданому потерпілим DVD-R диску, вбачається, що:

-08 серпня 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи близько 09:07 у закладі "Восточная Шаурма" за барною стійкою, обслуговуючи клієнта, побачила під барною стойкою предмет, який привернув її увагу /мультимедійний файл VID-20200811-VA-0005/;

-08 серпня 2020 року вона ж у тому ж місці близько 09:14 вилучає щось з виявленого нею раніше розташованого під барною стійкою предмету та приховує вилучене пакетами /мультимедійний файл VID-20200811-VA-0003/;

-08 серпня 2020 року вона ж у тому ж місці близько 10:20 знов вилучає щось з того ж предмету та приховує вилучене пакетами /мультимедійний файл VID-20200811-VA-0002/;

Відомості, що містяться у вказаних документах, суд вважає повністю достовірними.

Так, по-перше, ці документи були отриманими у встановленому законом порядку, а саме - внаслідок їх отримання від фізичної особи, що відповідає приписам частини 2 статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України. При цьому суд відзначає, що отримання цих документів було оформлене у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб, а саме - шляхом складання протоколу огляду, який долучений до матеріалів кримінального провадження.

По-друге, спосіб створення цих електронних документів забезпечує достовірне створення та відтворення відповідного відеообразу.
По-третє, достовірність відомостей, що відображені у цих електронних документах, сторони кримінального провадження та потерпілий не заперечують.

ІІ……Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена зазначала, що у файлі VID-20200811-VA-0002 зберігається створений за допомогою камер відеоспостереження відеообраз перебігу подій, під час яких вона вилучила з належної ОСОБА_7 сумки грошові кошти у сумі 20.000 грн.

Як уточнила обвинувачена, ці кошти були купюрами номіналом по 200 грн., ці купюри були запаковані у пачку.

Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження покази обвинуваченої в цій частині підтвердив.

Він зазначав, що дійсно в період подій, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, в його в сумці були грошові кошти, частина з яких - 20.000 грн. - були купюрами по 200 грн., що були запаковані у пачку.

Покази обвинуваченої та потерпілого в цій частині підтвердила й допитана під час судового розгляду кримінального провадження, як свідок, ОСОБА_14 .

Оцінюючи кожен з наведених доказів, суд відзначає, що усі вони були отриманими у спосіб, що здатен забезпечити їх достовірність.

Зокрема, свої покази перелічені особи надавали під час судового засідання за участі всіх сторін у справі та потерпілого; при цьому усі сторони під час допиту кожного з перелічених осіб мали можливість скористатись правом на перехресний допит.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд враховує, що усі вони узгоджуються поміж собою та - з відомостями, що містяться в проаналізованих вище електронних документах.

Суд враховує також, що про наявність відомостей, що могли б дати підстави для сумніву у достовірності наведених доказів у частині, що аналізується, сторони не посилаються.

З огляду на таке, наведені докази в частині, що аналізуються, суд вважає достовірними.

За такого суд вважає обставини заволодіння ОСОБА_5 належними ОСОБА_7 грошовими коштами у сумі 20.000 грн. 08 серпня 2020 року близько 10:20 години встановленими.

ІІІ……Про обставини викрадення ОСОБА_5 ще 17.000 грн., що належать потерпілому, свідчать наступні зібрані у справі та досліджені судом докази.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена зазначала, що у файлі VID-20200811-VA-0003 зберігається створений за допомогою камер відеоспостереження відеообраз перебігу подій, під час яких вона вилучила з належної ОСОБА_7 сумки грошові кошти, які лежали в одному кармані зі згаданою вище пачкою, але не були упакованими.

2. Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження вказував, що під час подій, перебіг яких зафіксований у відеообразі, що зберігається у згаданому файлі, обвинувачена викрала в нього 17.000 грн. купюрами номіналами 500, 200 та 100 грн.

При цьому потерпілий зазначав, що 08 серпня 2020 року з ранку мав при собі в окремому кармані сумки 40.000 грн., з яких:

-20.000 (про які зазначалось вище) були у пачці, їх він мав віддати за комунальні послуги /5.000 грн./ та - в якості орендної плати /15.000 грн./;

-20.000 - різними купюрами /по 500 грн., по 200 грн. та по 100 грн./, які він мав віддати за придбання запчастини для його автомобіля.

До того ж, в той час в його сумці, але - в іншому кармані - лежало ще близько 2.000 грн.

Після того ж, як ОСОБА_5 забрала його гроші в його залишились лише гроші, що лежали окремо /біля 2.000 грн./, а також - 3.000 грн. з тих 40.000 грн. купюрами по 100 грн.

Оцінюючи ці покази потерпілого, суд вважає їх достовірними з огляду на таке.

По-перше, вони були наданими у встановленому законом порядку, зокрема - під час судового засідання за участі всіх сторін; перед їх наданням потерпілий був попередженим про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та приведеним до присяги.

По-друге, ці покази потерпілий надавав послідовно та з самого початку здійснення цього кримінального провадження. Так, 08 серпня 2020 року о 13:30 потерпілий повідомив правоохоронні органи про те, що в нього було вилучено саме 37.000 грн. /Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 серпня 2020 року/. До того ж, під час судових засідань потерпілий, не зважаючи на неодноразові запитання з цього приводу, на факті викрадення в нього під час подій, перебіг яких зафіксований у відеообразі, що зберігається у файлі VID-20200811-VA-0003 саме 17.000 грн. наполягав.

По-третє, покази потерпілого в частині, що аналізується, є логічними та у цих показах кожна обставина, вказана потерпілим, природно випливає з попередньої повідомленої ним обставини та природно тягне за собою настання послідуючої вказаної ним обставини.

По-четверте, з позиції обвинуваченої вбачається, що, як на її думку, даючи покази в цій частині, потерпілий збільшив суму викрадених в нього грошей майже на 10.000 грн.

З огляду ж на попередні висновки суду про послідовність та логічність показів потерпілого в цій частині у разі, якщо пристати на позицію обвинуваченої, слід пристати й на позицію про те, що ОСОБА_7 навмиснонаговорює на неї.

Проте, під час судового розгляду кримінального провадження обставин, що вказували б на наявність в потерпілого підстав, а за такого - мотиву для таких дій - встановлено не було.

Так, сам потерпілий стверджував, що підстави для такого в нього є відсутніми.

Обвинувачена під час судового засідання 02 березня 2021 року спочатку також зазначила, що їй не відомі обставини, що були б здатні спонукати потерпілого до таких дій /фонограма судового засідання від 02 березня 2021 року, 17:03/. Далі у тому ж засіданні /фонограма судового засідання від 02 березня 2021 року, 17:04/ обвинувачена припустила, що потерпілий /далі - мовою оригіналу/:"Хотел больше вытащить" з неї грошей, але майже одразу ж /фонограма судового засідання від 02 березня 2021 року, 17:07/ підтвердила очевидну для потерпілого безглуздість такого мотиву.

Відомостей про наявність в потерпілого реальних підстав навмисно наговорювати на обвинувачену матеріали кримінального провадження не містять, сторони про наявність таких відомостей не посилаються.

За такого суд вважає доведеним, що підстави спотворювати відомі йому обставини у свої показах в потерпілого є відсутніми.

3. Суд також відзначає, що покази потерпілого про кількість викрадених в нього, зокрема, під час подій, перебіг яких зафіксований у відеообразі, що зберігається у файлі VID-20200811-VA-0003, грошей, підтверджується іншими зібраними у справі та дослідженими у суді доказами.

Так, будучи допитаною під час судового розгляду кримінального провадження, як свідок, ОСОБА_14 , зазначала, що є тещею потерпілого, мешкає та працює спільно із ним та зі своєю донькою. При цьому вона фактично виконує функції "казначея" у родині - отримує та зберігає зароблені кошти та видає їх на здійснення необхідних витрат.

Далі свідок зазначала, що приблизно 06 серпня 2020 року видала своєму зятю ОСОБА_7 20.000 грн. на сплату орендної плати та комунальних послуг та ще 20.000 грн. - на ремонт автомобіля.

Свідок також зазначила, що кошти на оплату орендної плати та комунальних послуг вона надала купюрами номіналом по 200 грн., які після відповідного перерахунку спакувала у пачку. Як пояснила свідок, так вона вчинила, оскільки знала, що щомісяця на початку місяця їм требо сплатити 20.000 грн. за використання приміщення під заклад.

Окрім того, як зазначала далі свідок, ще 20.000 грн. - купюрами номіналами по 500, 200 та 100 грн. - вона надала ОСОБА_13 на ремонт автомобіля; їх до пачки не пакувала, оскільки ці кошти той мав витрачати за потребою та окремо.

Покази цього свідка суд вважає достовірними з огляду на таке.

По-перше, вони були наданими у встановленому законом порядку, зокрема - під час судового засідання за участі всіх сторін; перед їх наданням свідок була попередженою про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та приведеною до присяги.

По-друге, покази цього свідка є логічними та у цих показах кожна обставина, вказана свідком, природно випливає з попередньої повідомленої нею обставини та природно тягне за собою настання послідуючої; усі обставини мають своє пояснення, яке є логічним та не є суперечливим.

По-третє, переконливих доказів на спростування показів цього свідка матеріали кримінального провадження не містять та сторони на наявність таких доказів не посилаються.

По-четверте, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які дають підстав припустити, що результати розгляду цього кримінального провадження безпосередньо вплинуть на права та обов`язки особисто свідка ОСОБА_14 , адже безпосередньо ані - про її матеріальне становище, ані - про її особу в межах цього кримінального провадження не йдеться.

Що ж стосується її відносин з потерпілим, то матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що характер таких відносин здатен спонукати цього свідка свідомо надавати неправдиві свідчення, сторони про наявність таких відомостей не посилаються.

Суд враховує також, що надані свідком ОСОБА_14 покази ані - дій потерпілого, ані - дій обвинуваченої - безпосередньо не стосуються, з огляду на що - об`єктивно не є здатними самостійно вплинути на результати розгляду справи. Таке додатково позбавляє свідка підстав надавати покази про відомі їй обставини неправдиво.

За такого суд вважає доведеним, що підстави спотворювати відомі їй обставини у свої показах в свідка ОСОБА_14 є відсутніми.

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає обставини заволодіння ОСОБА_5 належними ОСОБА_7 грошовими коштами у сумі 17.000 грн. 08 серпня 2020 року близько 09:00 години встановленими.

IV……Аналізуючи встановлені судом обставини заволодіння ОСОБА_5 належними ОСОБА_7 грошовими коштами, суд відзначає таке.

1. Встановлені судом обставини свідчать про те, що:

-в цьому випадку вилучення грошей відбувалось у тотожній спосіб;

-для вилучення грошей використовувався один засіб;

-гроші викрадались в одного потерпілого;

-викрадення грошей здійснювалось з вкрай незначним проміжком часу.

2. При цьому обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження вказувала, що, побачивши гроші в сумці потерпілого, вона відразу вирішила вкрасти усі наявні в сумці гроші, а вилучала їх частинами лише з тим, щоб не бути поміченою.

Та доказів на спростування показів обвинуваченої в цій частині матеріали кримінального провадження не містять.

Навпаки, вони узгоджуються з тією підтвердженою наявними у справі доказами обставиною, що усі вилучені обвинуваченою грошові кошти знаходились в одному кармані сумки потерпілого.

Наведене у сукупності доводить, що обвинувачена до вчинення першого з низки тотожних діянь вирішила, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

Відповідно до частини 2 статті 32 Кримінального Кодексу України, за такого тотожні злочинні діяння ОСОБА_5 утворюють єдиний продовжуваний злочин.

З огляду на сукупність наведених доказів, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

1. Обвинувачена ОСОБА_5 стверджувала, що під час подій, перебіг яких зафіксований у відеообразі, що зберігається у файлі VID-20200811-VA-0003, вона в дійсності вилучила не 17.000 грн., але - лише 7.800 грн.

При цьому обвинувачена стверджувала, що під час цих подій вилучила купюри номіналом лише по 200 грн., грошей іншого номіналу в сумці ОСОБА_7 не було взагалі.

Але ці покази обвинуваченої суд вважає недостовірними.

Так, вони ані - в частині суми вилучених коштів, ані - в частині номіналів грошових купюр - не підтверджуються жодним іншим доказом.

В той же час, вони спростовуються показами потерпілого та свідка ОСОБА_14 ..

При цьому, на відміну від потерпілого та свідка, ОСОБА_5 має підстави давати в цій частині неправдиві свідчення. Так, надаючи такі свідчення, обвинувачена намагається зменшити обсяг своєї цивільної відповідальності, що є для неї суттєвим, та збільшити відсоток відшкодованої з завданої її діями шкоди, що здатне свідчити при зниження суспільної небезпеки як її особи, так й - вчиненого нею діяння. В той же час, для потерпілого та свідка ОСОБА_14 сам по собі факт наявності рішення про притягнення обвинуваченої до цивільної відповідальності у збільшеному розмірі об`єктивно не здатен потягнути фактичне відшкодування через матеріальне становище ОСОБА_5 .

З огляду на таке покази обвинуваченої в частині, що аналізується, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

2. На підтвердження вини обвинуваченої органи дізнання та публічне обвинувачення надали суду, окрім інших доказів:

-протокол огляду місця події;

-протоколи пред`явлення фотографії обвинуваченої для впізнання за фотознімками.

Але відомості, що містяться у цих документах, не підтверджують та не спростовують жодної з обставин, що має значення для кримінального провадження.

Отже, вони не відповідають закріпленій у частині 1 статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України вимозі щодо належності доказів, через що не можуть біти використаними під час ухвалення рішення по суті справи.

За такого під час ухвалення вироку ці докази судом не враховуються.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, сторони пропонували визнати її щире каяття та сприяння нею у здійсненні кримінального провадження.
Але в цьому випадку обвинувачена не визнала своєї вини у повному обсязі.
За такого вказані обставини в цьому випадку є відсутніми.

2. Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, під час судового розгляду цього кримінального провадження судом не встановлено, сторони про наявність таких обставин не посилаються.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, під час дізнання та судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_5 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 1 статті 185 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винної.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , суд враховує, що нею був вчинений кримінальний проступок.

2. Вивченням даних про особу винної встановлено, що вона має постійне місця проживання, родину, виховує малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, але випробування пройшла вдало та наразі є такою, що не має судимостей.

Суд враховує також, що після вчинення злочину ОСОБА_5 працевлаштувалась та наразі є зайнятою суспільно-корисною працею.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначення покарання.

1. Санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає такі види покарання:

-обмеження волі;

-арешт;

-громадські роботи;

-виправні роботи;

-штраф.

2. При цьому, оскільки ОСОБА_5 має дитину у віці 2 років, відповідно до приписів статей 60, 61 Кримінального Кодексу України такі покарання, як обмеження волі або арешт до неї застосованими бути не можуть.

3. Сторони пропонують призначити обвинувачені покарання у вигляді штрафу.

Але відповідно до частини 2 статті 53 Кримінального Кодексу України штраф призначається судом в межах санкції відповідної частини відповідної статті Кримінального Кодексу України в залежності від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та матеріального становища винного.

При цьому санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає штраф у розмірі від 1.000 до 3.000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому штраф у розмірі 1.000 неподаткових мінімумів доходів громадян /у сумі 17.000 грн./ є найнижчим покаранням з передбачених санкцією частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, та призначення такого - найнижчого - покарання в цьому випадку вочевидь не відповідає ані - характеру вчиненого ОСОБА_5 злочину, ані - її ставленню до скоєного. Отже, підстави для призначення такого покарання на разі є відсутніми.

Можливість же сплатити штраф у значно більшому розмірі в обвинуваченої є відсутньою. Так, сама обвинувачена вказувала, що сплатити суму у 20.000 грн. потерпілому вона, з огляду на своє матеріальне становище, є спроможною більш, ніж за рік; сплата штрафу у такий спосіб законом не передбачена.

Отже, покарання у вигляді штрафу в цьому випадку також не може бути призначеним.

4. Покарання у вигляді виправних робіт в цьому випадку також навряд чи може бути застосованим, адже ОСОБА_5 має право на відпустку по догляду за дитиною; до того ж, характер її роботи та спосіб її працевлаштування не дають підстав для висновку про можливість її постійної роботи протягом передбаченого законом строку.

Вирішуючи питання про можливість призначення такого покарання, суд також враховує, що таке потягне за собою зменшення доходу ОСОБА_5 , що, з огляду на її сімейний стан, не є прийнятним.

5. Що ж стосується покарання у вигляді громадських робіт, то воно, будучи таким, що підлягає виконанню реально, в цьому випадку найбільш сприятиме досягненню мети покарання, а саме - виправленню засудженої та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

З огляду на наведене, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин.

Вирішення цивільного позову.

В межах цього кримінального провадження потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої:

-30.700 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином;

-10.000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Вирішуючи цей цивільний позов, суд доходе такого.

1. Відповідно до вимог частини 1 статті 1177, статті 22 Цивільного Кодексу України потерпілий має право на відшкодування завданих злочином збитків, під якими слід розуміти втрату його майна.

В цьому випадку судом доведено, що внаслідок дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 втратив грошові кошти у сумі 37.000 грн.

З залученої до матеріалів кримінального провадження розписки вбачається, що 6.700 грн. з цієї суми йому було повернуто.

Отже, наразі невідшкодованими залишились 30.300 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого.

Підстави ж для стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого ще 400 грн. (30.700 грн. згідно позову - 30.300 грн) є відсутніми.

Отже, заявлений потерпілим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

2. Розглядаючи вимоги про стягнення компенсації за заподіяну ОСОБА_13 моральну шкоду, суд виходе з приписів статті 23 Цивільного Кодексу України, та враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

2.1. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в цьому випадку суд враховує, що моральна шкода потерпілому була заподіяна обвинуваченою навмисно, та внаслідок дій обвинуваченої потерпілий природно відчув розгубленість та приниження внаслідок втрати грошових коштів, що є для нього суттєвими.

Суд також враховує, що в цьому випадку потерпілий зазнав незручностей у сфері господарської діяльності.

2.2. Враховує суд також майновий стан обвинуваченої.

2.3. Враховує суд й те, що в цьому випадку обвинувачена вироком суду визнається винною у вчиненні злочину та цим вироком їй призначається покарання, яке необхідно відбувати реально, що певною мірою компенсує моральні страждання потерпілого.

2.4. При визначенні розміру відшкодування за заподіяну потерпілому моральну шкоду той просить врахувати, окрім іншого, ту обставину, що через переживання, викликані діями обвинуваченої, його дружина втратила вагітність.

Але з обґрунтованістю таких посилань повною мірою погодитись неможливо з огляду на таке.

По-перше, доказів того, що між діями обвинуваченої та вказаною потерпілим обставиною існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, матеріали кримінального провадження не містять та сторони на наявність таких доказів не посилаються.

По-друге, в суто юридичному сенсі шкода, про яку йдеться у цих посиланнях потерпілого, була заподіяна не йому, але - його дружині. З огляду на таке можливість відшкодування такої шкоди в межах кримінального судочинства діючим законодавством не передбачена.

Отже, ці посилання потерпілого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченої на користь ОСОБА_15 слід стягнути 1.000 грн., задовольнивши вимоги про відшкодування моральної шкоди частково.

Отже, заявлений в межах цього кримінального провадження цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Речові докази та судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_16 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 160 /сто шістдесят/ годин.

Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_17 30.300 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1.000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, а загалом 31.300 /тридцять одну тисячу триста/ грн.,

У задоволенні решти вимог ОСОБА_17 - відмовити.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_18 =
29.04.2021