Справа №463/2081/21
Провадження №1-кс/463/1437/21
У Х В А Л А

15 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 04 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019 -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 04.02.2021 про закриття кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим проводилося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні по факту зловживання службовим становищем, вчиненим, на думку заявника, членами Ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області з числа працівників ГУ НП в Закарпатській області, яке проявилося у невиконанні рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.04.2019, шляхом зловживання службовим становищем. Зокрема, вони неправильно оформили документи, не внесли до наказу про його звільнення із служби відомості про нову вислугу років, внаслідок чого йому не нарахована та не виплачена пенсія, тощо. Вважає, що слідчим безпідставно закрито кримінальне провадження, оскільки ним не досліджено всі обставини, викладені в заявах про злочини, не проведено розслідування за ознаками інших кримінальних правопорушень, не проведено експертизи. Тому просить оскаржувану постанову скасувати.

В судове засідання скаржник подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Попередньо, скерував до суду матеріали кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019, в межах якого прийнято оскаржувану постанову, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2019 та ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2020 внесено до ЄРДР інформацію про злочин передбачений ч. 1 ст. 364 КК України за заявами ОСОБА_3 . Постановою прокурора від 11.10.2019 визначено підслідність кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові.

Відповідно до мотивів заяв про злочин від 10.09.2019 та від 29.01.2020, на думку заявника, члени Ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області з числа працівників ГУ НП в Закарпатській області, а також співробітники УМВСУ у Закарпатській області вчинили злочинні дії, спрямовані на не виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.04.2019.

Оскаржуваною постановою від 04.02.2021 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях вище вказаних осіб складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 04.02.2021 та матеріалів кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який надав показання, аналогічні наведеним в його заявах про злочин. Також допитано ряд свідків, яким могли бути відомі обставини події та осіб, на яких вказував заявник, можливо причетних до вчинення діяння, долучено судові рішення та всі необхідні документи, що стосувалися оформлення та виплати пенсії ОСОБА_3 , встановлено, що рішення суду виконано. В ході дослідження всіх доказів в сукупності встановлено, що не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між діями членів Ліквідаційної комісії та можливо спричиненою ОСОБА_3 матеріальною шкодою. В діях вказаних осіб не встановлено факту зловживання службовим становищем, не встановлено мети на отримання неправомірної вигоди, як не встановлено ознак інших складів злочину.

Відповідно слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях членів Ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області з числа працівників ГУ НП в Закарпатській області, а також співробітників УМВСУ у Закарпатській області, складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в тому числі відсутність істотної шкоди.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого цією статтею. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно умислом.

При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 364 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальним, то необхідною ознакою його об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між зловживанням владою або службовим становищем з однієї сторони та істотною шкодою з іншої.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак зловживання службовим становищем так і самої істотної шкоди. У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

В той же час вимоги заявника по суті зводяться до незгоди з діяннями посадових осіб, наслідком чого і було звернення до суду з адміністративним позовом. Будь-яких доводів на підтвердження обставин вчинення злочину ним не наведено, доказів цього не надано. При цьому, проведення експертиз в межах кримінального провадження, виходячи із встановлених обставин, є недоцільним. Необхідність проведення таких не пояснює і сам заявник.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, скаржником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій, окрім проведення експертиз, та яких саме. Щодо попередньої кваліфікації діяння, то це є прерогативою сторони обвинувачення, а лише в разі виявлення ознак складу інших злочинів в ході досудового розслідування слідчим вирішується дане питання відповідно до вимог закону. В даному випадку слідчий не зобов`язаний виходити з переліку статей вказаних заявником, а з обставин, які ним наведено.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях членів Ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області з числа працівників ГУ НП в Закарпатській області, а також співробітників УМВСУ у Закарпатській області, складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки факту зловживання владою або службовим становищем, факту завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявника, а також умислу в діях цих осіб не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 04 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000341 від 11.10.2019.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1