Номер провадження: 11-сс/813/689/21
Номер справи місцевого суду: 521/5240/21 1-кс/521/1755/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000106 від 14 вересня 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.368; ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2021 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 13 червня 2021 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені.

Судом не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, майнова шкода від інкримінованого злочину відсутня, а також слідчий суддя не врахував наявність у ОСОБА_8 місця реєстрації, постійного проживання та нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , тобто квартири де він мешкає разом з родиною.

Також слідчим суддею не враховано, що на утриманні у ОСОБА_8 знаходиться дружина ОСОБА_10 , двоє малолітніх дітей, а також його батьки похилого віку та теща.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, що підтверджується відповідними характеристиками.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_11 перебуваючи на посаді інструктора провідників моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», обіймає посаду, пов`язану з виконанням на державному підприємстві організаційно-розпорядчих функцій і відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.

Також, згідно наказу № 430-ос від 13 вересня 2015 року моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 призначено на посаду провідника пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

В невстановлений слідством час, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, використовуючи своє службове становище, розробив план щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди від невстановлених на

Отриманими від посередника ОСОБА_8 в якості неправомірної вигоди грошовими коштами у розмірі 33 250 гривень ОСОБА_11 мав намір в подальшому розпорядитися на власний розсуд, однак був викритий та затриманий на місці вчинення злочину співробітниками СБУ України в Одеській області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, а саме у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за не вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

15 квітня 2021 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_8 був затриманий на підставі статей 208-211 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні взаємопов`язаними між собою прямим доказами у сукупності, які містяться в показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , письмових документах протоколах слідчих (розшукових) дій, речових доказах, а також інших матеріалах.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми та вагомими для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин передбачений ч.3 ст.368 КК України відноситься до категорії тяжких корупційних злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, тощо.

Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, у нього є сім`я, яку він утримує, раніше він не притягався до кримінальної відповідальності.

Так, на утриманні ОСОБА_8 знаходяться двоє малолітніх дітей, які потребують його безпосереднього догляду. Крім того батьки ОСОБА_8 похилого віку, які проживають на території Одеської області в іншому населеному пункті, аніж проживає сам ОСОБА_8 .

Слідчий суддя застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою визначив в якості альтернативного запобіжного заходу заставу - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 гривень.

Вказаний розмір застави був внесений заставодавцем ОСОБА_14 на спеціальний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, що підтверджується скан-копією квитанції №СВ04832319/1 від 18 квітня 2021 року.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Таким чином на теперішній час ОСОБА_8 знаходиться під дією запобіжного заходу у виді застави.

Слідчий суддя у випадку внесення застави поклав на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі і не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_15 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладанням вищевказаного обов`язку слідчий суддя фактично обмежив пересування ОСОБА_8 в межах населеного пункту у якому він проживає, що позбавляє останнього вирішувати побутові питання своєї родини, завозити своїх малолітніх дітей до загально освітньої школи, спортивні секції, які розташовані в місті Одесі, відвідувати своїх пристарілих батьків та надавати їм необхідну допомогу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з 18 квітня 2021 року моменту внесення застави та звільнення ОСОБА_8 з під варти останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, не перешкоджав досудовому розслідування, за першою вимогою з`явися в судове засідання апеляційного суду.

Враховуючи викладені обставини, в тому числі і наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам про які слідчий зазначав у своєму клопотанні та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2021 року, якою було частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Вважати заставу, визначену цією ухвалою у якості запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 , внесеною заставодавцем ОСОБА_14 на підставі квитанції №СВ04832319/1 від 18 квітня 2021 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-з`являтися за кожною вимогою до слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання;

-утримуватись від спілкування з іншим підозрюваним, свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 15 червня 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4