Справа № 136/220/21 провадження 1-кс/136/220/21
УХВАЛА
іменем України

09 червня 2021 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 09.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -
ВСТАНОВИВ:
Виконувач обов`язків начальника Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що у провадженні відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , на ґрунті умислу на незаконне виготовлення та зберігання психотропних речовин з метою збуту, достовірно знаючи, що амфетамін є психотропною речовиною, обіг якого обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу психотропних речовин, діючи умисно, не маючи відповідної ліцензії, перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належне на праві власності ОСОБА_7 , 10.03.2021 у ранішню пору доби, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, за допомогою невстановлених на даний час хімічних сполук та реагентів на хімічному обладнанні, походження якого на даний час не встановлено, розпочали процес синтезу психотропної речовини амфетамін.
Під час вчинення вказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на місце події прибули працівники слідчого відділення Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, які на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області, провели обшук у зазначеному домогосподарстві, за наслідками якого виявлено та вилучено було речовини рослинного походження та речовини іншого походження, інші речі та грошові кошти, які було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, за кваліфікуючими ознаками вчинене у великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб.
За даним фактом 11.03.2021 ОСОБА_4 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 12.03.2021 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.05.2021, який ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду від 05.05.2021 продовжено до 11.06.2021.
Строки досудового розслідування визначено до 11.07.2021.
Ураховуючи те, що ризики, передбачені п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не зменшились, зокрема останній може незаконно впливати на осіб, з якими контактував з метою прикриття своєї злочинної діяльності, з урахуванням того, що за попередньо визначеною підозрою злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, при цьому, інші особи на даний час слідством ще не встановлені, не встановлені також розміри незаконно виготовлених речовин, які зберігались без передбаченого законом дозволу та їх вид, оскільки не завершено проведення призначених у кримінальному провадженні всіх судових експертиз, від яких залежить кваліфікація дій ОСОБА_4 , яка може бути збільшена і до неї можуть бути включені інші епізоди, які слід буде кваліфікувати за відповідними статтями КК України, отож ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, досудове розслідування не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали про застосування щодо останнього запобіжного заходу з об`єктивних причин, суб`єкт звернення ініціював клопотання про необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, вказуючи, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, що у ньому наведені, вказуючи, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу не зменшились, а досудове розслідування не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу з об`єктивних причин, незалежних від слідства.
Підозрюваний просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Захисник в судовому засіданні наполягав на зміні запобіжного заходу стосовно його підзахисного на більш м`який, у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що прокурором не доведено обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, оскільки ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відпали, підстави вважати, що його підзахисний може впливати на інших осіб у даному кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати йому жодними доказами не доведені органами досудового розслідування, після повідомлення про підозру його підзахисному не було встановлено наявність інших свідків, ніж ті що вже допитано, не проведено інших слідчих (розшукових) дій, а зміна кваліфікації дій підзахисного за результатами отриманих в майбутньому висновків експерта не може ставитись у залежність перебування особи в межах позбавлення волі та бути підставою для подальшого тримання особи під вартою. Наразі підозрюваний має постійне місце проживання, де зареєстрований, проживає разом із матір`ю, отож запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином його процесуальних обов`язків. При цьому, згода матері є беззаперечною на перебування її сина в житлі, де вони проживають.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали, які подані в рамках даного кримінального провадження, дійшов висновку, що стороною кримінального провадження, з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини даного кримінального провадження, відсутність жодних заперечень зі сторони захисту щодо висунутої підозри, доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який згідно санкції частини 2 статті 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, вказані обставини свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Підставами продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою прокурор вказує у клопотанні, що ризики, передбачені п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших осіб, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню продовжують існувати.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
У судовому засіданні прокурор вказав, що за відсутності висновків експертів по призначених у кримінальному провадженні судових експертизах, які проводяться тривалий час, незалежно від органів досудового розслідування, не представляється за можливе вірно визначити правову кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_4 , встановити та визначитись із свідками, а тяжкість злочину виправдовує тримання такої особи під вартою, при цьому такого вимагають справжні інтереси суспільства.
Слідчим суддею встановлено, що в рамках даного кримінального провадження, ще у день пред`явлення підозри ОСОБА_4 (11.03.2021) було допитано свідка ОСОБА_8 та обох підозрюваних, інших осіб, які можуть бути свідками чи очевидцями подій на даний час не встановлено, будь які слідчі дії на їх встановлення з часу повідомлення особі про підозру і на час розгляду клопотання не проводились, як встановлено із доказів доданих до даного клопотання.
З урахуванням наведеного, а також відсутності доказів, що ОСОБА_4 може вчиняти подібні дії, які б підтверджували його протиправну поведінку щодо ще невстановлених слідством осіб, на даній стадії слідства, прокурором не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу.
Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», по справі «Белчев проти Болгарії» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами; обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено та не надано доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 може перешкоджати в подальшому кримінальному провадженню іншим чином, а тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, при вирішенні питання про продовження строків тримання особи під вартою, при цьому, попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім цього, слідчий суддя враховує дані, що характеризують ОСОБА_4 як особу, а саме: останній раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відомостей про порушень громадського порядку не надано; офіційно не був працевлаштований, утім підробляв тимчасовими заробітками на життя; не має майна у власності; не одружений; дітей не має. ОСОБА_4 є особою молодого, працездатного віку, не встановлено будь-яких протипоказань його здоров`я. Місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване в АДРЕСА_1 , де він проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою та отримує лише пенсію.
ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що інших близьких родичів не має, він проживає лише з матір`ю, якій надає матеріальну допомогу матері.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи таке питання слідчий суддя враховує, що прокурором не заперечувались обставини наявності постійного місця проживання ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.
Слідчий суддя враховує, що відсутність належних та допустимих доказів належності підозрюваному та його матері житла, в якому вони проживають, не виключає їх право володіння та користування таким житлом.
В розумінні цілей статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, такий запобіжний захід як домашній арешт є позбавленням особи свободи.

З урахуванням наведеного, тривалості обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, який вже було продовжено, у співвідношенні із тяжкістю наявної обґрунтованої підозри та ефективністю досудового розслідування яке проводиться, характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, слідчий суддя приходить висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання частково, а оскільки такий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, то суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, у тому числі носіння електронного засобу контролю та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків на даній стадії слідства.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 184, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Змінити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що полягає у забороні залишати житло кожної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , але не довше строку досудового розслідування, тобто до 11.07.2021.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з - під варти в залі судового засідання після проголошення ухвали на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України.
Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки на строк дії ухвали покласти наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваним по даній справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_4 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала суду в частині звільнення підозрюваного з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1