УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1955/21

Номер провадження 1-кс/495/974/2021

23 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.04.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що 02.03.2021 приблизно о 00:00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в місті Білгород Дністровський по вулиці Тимчишина 8 (неподалік ТЦ «Таврія В»), реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно, усвідомлюючи та оцінюючі свої дії, посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 напали на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який в результаті нападу впав на землю, та з метою придушення волі почали наносити удари по різним частинам тіла. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , шляхом ривку, зі спини ОСОБА_8 стягнули рюкзак марки «Swissgear» приблизна вартість 600 гривень, в якому знаходилися особисті речі ОСОБА_8 , а саме: пачка серветок вологих, серветки сухі, зовнішній акумулятор «Xiaomi Redmi Power Bank 10000 mAh USB-C PB100LZM White» білого кольору,вартістю 350 гривень, невеликий пенал у якому знаходилися кусачки, моток ізоленти, пластикові хомути у кількості 50 штук, канцелярський ніж. Також у момент нанесення тілесних ушкоджень, шляхом ривку з руки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 забрали мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 9T Pro» Flame Red 6 Gb RAM 128 Gb ROM IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорно-червоного кольору, який ОСОБА_8 придбав 26.01.2020 за 11 999 гривень, у мобільному телефоні була вставлена сім-картка оператора «Водафон» за номером НОМЕР_3 , також вищезазначені особи, з задньої кишені ОСОБА_8 забрали дві банківські картки, а саме: картка «Монобанк» чорного кольору та картка «Райфайзенбанк Аваль» білого кольору, 20 гривень однією купюрою.
Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втікли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток у розмірі 12 969 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
18.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
За твердженням слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , є ризик того, що він: особа раніше судима, за тяжкий злочин; може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення та відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України слідчий вважає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий вважаю також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює.
Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважаю не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також незаконно впливати не потерпілих та свідків, у кримінальному провадженні що, може вплинути на покази потерпілих, свідків в ході досудового розслідування, та може призвести до не об`єктивного, не повного та не всебічного досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 25 березня 2021 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор №22», строком на 30 діб, тобто до 23.04.2021.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 витікає 23 квітня 2021 року, проте закінчити досудове розслідування в зазначений строк не надається можливим, у зв`язку зі складністю кримінального правопорушення та тим, що для повного, об`єктивного і всебічного розслідування обставин справи необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії: отримати висновок товарознавчої експертизи; отримати висновок судово-медичної експертизи; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.
З урахуванням вищевикладеного на думку слідчого, жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, тому він просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він не погоджується з клопотанням слідчого про продовження йому строків тримання під вартою. Просив суд не позбавляти його волі та обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодився, з тих підстав, що слідчим порушені строки подання клопотання, в матеріалах відсутня постанова керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, якою прокурором у даному кримінальному провадженні визначено ОСОБА_3 . Крім цього зазначив, що у клопотанні відсутні будь-які обставини, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України., до клопотання не надано жодного доказу, який би доводив причетність підозрюваного до вказаного злочину, а саме протоколів проведення слідчих дій, документів, висновків експерта тощо. Матеріали клопотання не містять доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення та взагалі причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення. Тяжкість покарання, яка може загрожувати підозрюваному у разі визнання його в подальшому винним, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Також захисник вказав, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, в нього є родина та утриманці. Просив суд у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі та негайно звільнити його з-під варти.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03.03.2021 року слідчим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

18.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України, карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

За твердженням слідчого, ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; є ризик того, що він: особа раніше судима, за тяжкий злочин; може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення. Все це, на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Порядок розгляду клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України, повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішені питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що досудовим слідством не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_4 намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме те, що є ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейне становище, а саме те, що він одружений та на його утриманні перебуває малолітня донька, має постійне місце проживання за офіційно зареєстрованою адресою, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про продовження підозрюваному строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 23.04.2021 рокута застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування (до 17.05.2021 року включно), з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17.05.2021 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу направити для виконання до РВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 27.04.2021 року об 11 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1