Яготинський районний суд Київської області
Справа № 1-12/99
Провадження № 1-і/382/1/21
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2021 року слідчий суддя Яготинського районного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, котре обгрунтоване наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/5 частини квартири за АДРЕСА_1 . Спадкоємицею майна померлого ОСОБА_4 є заявниця по справі - ОСОБА_3 , яка в передбачений законодавством термін звернулася до приватного нотаріуса Бориспільського (в минулому Яготинського) районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за законом. 15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, в процесі перевірки наявних заборон на вищевказану частину квартиру з`ясувалося, що в реєстрі міститься архівний запис за 1999 рік про накладення арешту на відчуження даної квартири. При цьому, як вбачається з інформаційної довідки даний арешт було накладено згідно ухвали Яготинського народного суду проте на ім`я ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_3 невідомі підстави накладення заборони, так як ОСОБА_6 ніколи не був ні користувачем, ні власником вищевказаної квартири, ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу копії ухвали про накладення арешту на її спадкове майно. З відповіді за №/3437/2021 від 1 липня 2021 року Яготинського районного суду Київської області вбачається, що у провадженні суду у 1999 році перебувала справа №1-12/99р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , за ст. 148-5 ч.2, 166 ч.3 КК України. Згідно обліково-статистичної картки вирок суду від 11.02.1999 року скасований в порядку нагляду та направлено справу до прокуратури на додаткове розслідування. Справа після додаткового розслідування до суду не поверталась, будь-яка інформація щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в суді відсутня. Тобто, й ухвала суду про накладення арешту (що містилась в матеріалах кримінальної справи) в суді відсутня, а тому надати її для огляду суд не може. Разом з тим, спірний арешт порушує права та інтереси заявниці, як спадкоємиці ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_6 не являвся власником квартири за АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1996 року (ще до винесення ухвали про накладення арешту) першими та єдиними власниками квартири, згідно приватизації були ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Крім того, з Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2021 вбачається, що ОСОБА_6 є власником ј частини квар АДРЕСА_2 ка, 8, на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого виконкомом Яготинської міської ради від 02.12.2005 року. Просила зняти арешт з квар АДРЕСА_1 ласті, накладений ухвалою Яготинського народного суду в межах кримінальної справи про обвинувач ОСОБА_6 М ОСОБА_7 М.П ОСОБА_8 Є.П., за ст. 148-5 ч.2, 166 ч. 3 КК України.
В судове засіда ОСОБА_3 О.В. та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду представник заявниці -адв ОСОБА_12 В.О. просила розглянути клопотання у їх відсутності, клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Перевіривши матеріали, додані до клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч.4 ст.174 КПК України 2012 року).

Отже, порядок скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, встановлено ст.174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Однак, як встановлено судом, арешт на квар АДРЕСА_1 ласті, був накладений ухвалою Яготинського народного суду в межах кримінальної справи про обвинувач ОСОБА_6 М ОСОБА_7 М.П ОСОБА_8 Є.П., за ст. 148-5 ч.2, 166 ч. 3 КК України на підставі положень КПК України 1960 року.

24 квітня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову у справі № 2-3392/11 ( провадження N14-105цс19), в якій остання дійшла висновку про наступне. Згідно з п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Таким чином у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

У кримінальній справі про обвинувач ОСОБА_6 М ОСОБА_7 М.П ОСОБА_8 Є.П. за ст. 148-5 ч. 2, 166 ч. 3 КК України, арешт було накладено на майно, яке не належа ОСОБА_6 М.І. в порядку КПК України 1960 року.

За таких обставин, враховуючи вищенаведену позицію Великої Палати Верховного Суду, з ОСОБА_3 О.В. про скасування арешту майна має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 370-372, п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопота ОСОБА_3 лівни про скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 Л.І.