Справа № № 585/599/21
Номер провадження 1-кс/585/271/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

04 березня 2021 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Роменського міськрайонного суду Сумської області клопотання слідчого Роменського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустовійтівка, Роменського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: 27.02.2018 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Сумської області, до 3 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 06.01.2021 р.,
у кримінальному провадженні № 0000100 від 01.03.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03 березня 2021 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло відповідне клопотання, в якому слідчий прохає про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустовійтівка, Роменського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

1.1 Доводи клопотання
Відповідно до матеріалів клопотання, Роменським РВП ГУНП України в Сумській області здійснюється досудове розслідування, а Роменською місцевою прокураторою - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000100 від 01.03.2021 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 01.03.2021 р. о 11:20 год. ОСОБА_5 , проходячи повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , вирішив скоїти з нього крадіжку цінних речей. ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник на територію даного домоволодіння, де помітив господарське приміщення, до якого мається вільний доступ. З метою особистого збагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, ОСОБА_5 проник до горища вказаного господарського приміщення, знайшов там поліпропіленовий мішок білого кольору, помістив до нього чугунну сковорідку, на заявлену суму 100 грн., два рулони пластин з латуні, на заявлену суму 500 грн. кожен, моток електропроводу, на заявлену суму 100 грн., карбюратор марки «К-1242», на заявлену суму 300 грн. та стартер до автомобіля «Москвич», на заявлену суму 2000 грн., опалювач від пічки до автомобіля марки «Москвич», на заявлену вартість 50 грн., що належать потерпілій ОСОБА_8 . Вказаний мішок з викраденими речами, ОСОБА_5 у подальшому викинув з горища через віконну раму на землю, щоб в подальшому їх викрасти з території вищевказаного домогосподарства. В той час, коли ОСОБА_5 спускався з горища господарського приміщення, був помічений і викритий потерпілою ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, усвідомлюючи, що його дії вже є відкритими для ОСОБА_8 , розраховуючи на те, що остання через свій вік не зможе чинити опір його протиправним діям та затримати його, відштовхнув від себе останню та сам, не втримавшись, впав на землю, і в цей час, коли ОСОБА_8 намагалась притримати його лежачим на землі, ОСОБА_5 з силою штовхнув її в бік та, схопивши мішок з викраденим майном, почав іти до виходу з метою покинути місце вчинення злочину. Далі в сутичку втрутився чоловік потерпілої ОСОБА_7 , який намагався затримати ОСОБА_5 . Після чого, останній, зрозумівши, що втекти з місця злочину з викраденим не вдасться, покинув мішок з викраденими речами на подвір`ї, а сам втік з місця вчинення злочину.
Таким чином ОСОБА_5 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 1800 гривень, вчинивши при цьому усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення було припинене з причин, які не залежали від його волі.
02 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

Підставою для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. З цих підстав орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

1.2 Доводи сторони обвинувачення
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та зазначив, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п. п.1, 5 ч.1ст.177 КПК України. Стосовно наявності у підозрюваного хвороби, то в умовах СІЗО, за необхідності, він лікування отримає.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала.

1.3 Доводи сторони захисту
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що стороною обвинувачення необгрунтовано наявність ризиків. Ризики, вказані органом досудового розслідування, нічим не підтверджуються. Наголосив на тому, що час затримання необхідно рахувати з 12-00 год 01.03.2021 року. Докази, надані до клопотання, крім протоколу огляду місця події, вважає недопустими. Зазначив, що прокурором не доведено неможливість застосувати менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Просив обрати запобіжний захід у виді домашньоо арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою причетність до кримінального правопорушення заперечив. Зазначив, що по вул. Горького він просто гуляв, а невідомий йому чоловік у нього вистрелив. Білий мішок з речами він ніс по вулиці, а коли в нього вистрелили, то кинув його і почав тікати. Просив на час досудового слідства обрати йому менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту.

1.4 Оцінка та висновки слідчого судді
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

1.5 Щодо наявності обґрунтованої підозри
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, а саме: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: (1) протоколом огляду місця події та схемою до нього від 01 березня 2021 р.; (2) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.03.2021 р.; (3) протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 від 02.03.2021 р.; (4) протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.03.2021 р.; та іншими матеріалами провадження в своїй сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановила, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, є обґрунтованими та допустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 , вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

1.6 Щодо наявності ризиків
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 , за необхідності, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК).

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, є тяжким злочином, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, і підозрюваний розуміє невідворотність покарання. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Кожна окремо з вищезазначених обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_5 , однак, у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дає підстави стверджувати про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлена тим, що ОСОБА_5 вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності, нещодавно, а саме: 06 січня 2021 р., звільнився з місць позбавлення волі та підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину, характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень. Викладене свідчить про наміри ОСОБА_5 вчиняти злочини і дає слідчому судді підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя дійшла висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Одночасно з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризику встановленого у судовому засіданні, слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочини у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та, беручи до уваги, що ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що він може змінити місце свого перебування, чим ухилятиметься від слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, то слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Так, цілодобовий домашній арешт не зможе уберегти від ризику вчинити інше кримінальне правопрушення. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вирішувався, оскільки не надходило такого клопотання до суду. Особисте зобов`язання не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. При цьому, слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

Наявність у підозрюваного хвороби, на яку посилається сторона захисту, заявляючи клопотання про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.

Одночасно з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Враховуючи те, що матеріалами клопотання не спростовано позиція захисту, щодо часу фактичного затримання,- 01 березня 2021 р. о 12 год. 00 хв., то слідчий суддя приходить до висновку, що саме з цього часу слід рахувати час тримання під вартою, а тому датою закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою слід вважати - до 12 години 00 хвилин 29 квітня 2021 року.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями: 107, 177, 178, 181, 194, 195,196, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого Роменського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000100 від 01.03.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Пустовійтівка, Роменського району, Сумської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 год. 00 хв. 29 квітня 2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1