КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участі
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 18 липня 2021 року, включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції було порушено процедуру та розглянуто клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддею одноособово, хоча й протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено колегію суддів для розгляду вказаного кримінального провадження. Крім того, всупереч вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 надано стороні захисту не за три години до початку розгляду клопотання, як того вимагає кримінально процесуальний закон, а перед самим початком підготовчого судового засідання. Захисник вказує, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також апелянт наголошує, що судом не було прийнято до уваги наявність постійного місця проживання обвинуваченого, те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має низку хронічних захворювань.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи сторони захисту - захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснення сторін і відповіді на запитання суду, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оскаржувану ухвалу, які у судовому засіданні були надані захисником, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18.07.2021 року, включно із визначенням застави у розмірі 181 600грн.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховує тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, відсутність підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки по даному кримінальному провадженні не розпочато судовий розгляд, а тому існують ризики, передбачені ч.ч. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений неодноразово не з`являвся до суду, у зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ч.ч. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апелянта в частині порушення процедури розгляду суддею одноособово клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що дане клопотання про продовження строку тримання під вартою було розглянуто в підготовчому судовому засіданні, що не заборонено відповідними статтями глави 27 КПК. Разом з тим, суд враховує положення ч.3 та ч.4 ст. 315 КПК, в співставленні, яка ( частина четверта статті 315 КПК) під час підготовчого судового засідання покладає обов`язок на суд роз'яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів. Відповідно до ч.2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів , за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років , здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. Таких даних про наявність вказаного клопотання захисником або обвинуваченим, суду апеляційної інстанції не надано . Відповідно доводи в цій частині є неспроможними .
Доводи захисника ОСОБА_5 щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого, наявність у останнього низки хронічних захворювань, апеляційний суд вважає не переконливими, враховуючи відсутність даних про те, що ОСОБА_6 звертався з приводу стаціонарного лікування. Крім того, висновки щодо неможливості утримання останнього в слідчому ізоляторі за станом здоров'я, в матеріалах справи відсутні і стороною захисту не надані .
Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що на даний час справу не призначено до судового розгляду, а отже існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, колегія суддів враховує той факт, що обвинувачений неодноразово ухилявся від явки до суду та останнього було оголошено у розшук. Не має постійного місця реєстрації.
Стосовно доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов'язаного з триманням під вартою, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого, але разом з тим суд визначив тримання під вартою з альтернативою внесення застави.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, як того просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України до 18.07.2021, включно, ? залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3