Справа № 396/1020/21
Провадження № 1-кс/396/200/21
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 09.08.2021 року близько 18 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 з метою попрохати останнього, надати йому в борг горілки домашнього виробництва на що ОСОБА_5 відмовив ОСОБА_4 внаслідок чого в останніх виник конфлікт у вигляді словесної суперечки.
Не отримавши горілки ОСОБА_4 , покинув місце проживання ОСОБА_5 та попрямував до своєї знайомої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою взяти в неї ножа, для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , при цьому не повідомляючи ОСОБА_6 , навіщо йому потрібний ніж.
Отримавши ножа, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень повернувся до місця проживання останнього та на ґрунті виниклої сварки з приводу не надання йому горілки в борг, під час сварки з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 наніс один удар ОСОБА_5 принесеним із собою ножем, який тримав в правій руці в область нижньої частини живота, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення, передньої черевної стінки.
Далі, помітивши, що з тіла ОСОБА_5 почала йти кров та він втратив рівновагу, ОСОБА_4 надав першу медичну допомогу ОСОБА_5 , а саме допоміг йому дійти до ліжка де обмотав рану та усвідомлюючи можливість спричинення тяжких наслідків для здоров`я ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину, рукоятку від ножа залишивши на місці вчинення злочину, через її пошкодження внаслідок удару, а лезо забрав із собою та викинув до кущових насаджень на території подвір`я.
10 серпня 2021 року заступником начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , проведено огляд місця події в кабінеті 38 СВ Новоукраїнського РВП, що за адресою вул. В. Демченка, 7, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, в ході якого присутній ОСОБА_4 добровільно видав: футболку салатового кольору з надписом Adidas, шорти типу бриджі в чорно-білу полоску. На вказаних речах наявні плями бурого кольору. ОСОБА_4 в присутності понятих, без примусу пояснив, що був одягнений у вказані речі в момент вчинення ним кримінального правопорушення, а саме заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5 .
Вилучені речі визнано речовим доказом по кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Прокурор Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_7 , слідчий ОСОБА_3 , на розгляд клопотання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
Суд ухвалив про розгляд клопотання у відсутність прокурора, слідчого, так як неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено..
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання..
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти оскільки вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та з метою забезпечення його зберігання та використання як речових доказів у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження..
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця події 10.08.2021 року, слідчий суддя вважає є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на наступне майно: футболку салатового кольору з надписом Adidas, шорти типу бриджі в чорно-білу полоску, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Футболку салатового кольору з надписом Adidas, шорти типу бриджі в чорно-білу полоску, зберігати в камері речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, що за адресою: вул. Гагаріна, 4, м. Новоукраїнка кіровоградської області.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1