н/п 1-кс/953/6756/21
"29" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за відсутності представника, та просив його задовольнити.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 та прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надіслали на електронну адресу суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, та проти клопотання не заперечували.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 року накладено арешт на майно ТОВ «КАРНАВАЛ РЕСОРТ», а саме автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, та зберігання вказаного автомобілю визначено Зміївський ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Донецька, 26.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Таким чином, з наданих даних достовірно встановлено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотаннях майна.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_10