ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/191/20 Номер провадження 11-кп/814/656/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника- адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000413 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

05 квітня 2021 року Хорольським районним судом Полтавської області задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме до 03.06.2021 року, включно.

Залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Рішення суду обґрунтоване тим, що відсутні дані про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, враховуючи тяжкість покарання, визначеного санкцією ч.3 ст. 187 КК України, по якій обвинувачується ОСОБА_8 , колегії суддів прийшла до висновку, про відсутність обгрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики того, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може переховуватися від суду, оскільки його мати проживає за межами України; у справі залишається до цього часу не допитаний свідок, а тому колегія суддів вважала, що обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на нього.

Крім того, приймаючи таке рішення колегія суддів враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_8 є працездатним але не займається суспільно корисною працею, власної родини не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ризики, на які посилається суд в своїй ухвалі є недоведеними та не можуть бути підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, судом необґрунтовано чому більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
При цьому зазначає, що ОСОБА_8 утримується під вартою з 24.12.2019, а тому вважає застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебуває поза розумних строків, необхідних для вирішення провадження.
Крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має власне житло та постійне місце проживання, у лікаря психіатра чи нарколога на обліку не перебуває, є особою молодого віку, наявні міцні соціальні зв`язки з родичами та сусідами, закордонного паспорту не має.
Також, вказує, що потерпілий та майже всі свідки допитані в судовому засіданні. Встановити місце знаходження свідка ОСОБА_3 неможливо, тому сторона обвинувачення заявляла, що буде відмовлятись від допиту вказаного свідка.
Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що сторони кримінального провадження заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 05.04.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаному з проникненням у житло.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.04.2021, місцевий суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, всупереч твердженням апелянта, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи ст. ст. 177,183,197, 199 та 331 КПК України.

Під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки мати ОСОБА_8 проживає за межами України; у справі залишається до цього часу не допитаний свідок, а тому обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на нього.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, встановлені ризики станом на день розгляду клопотання не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, яким доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_8 перебувати на волі, та відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою, оскільки аргументи наведені обвинуваченим та його захисником, не переважають забезпеченню належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень.

Доводи апелянта про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Так, інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування обвинуваченого на волі.

Колегією суддів враховуються, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має власне житло та постійне місце проживання, у лікаря психіатра чи нарколога на обліку не перебуває, є особою молодого віку, наявні міцні соціальні зв`язки з родичами та сусідами. Проте, зважаючи на встановлені місцевим та апеляційним судом обставини, дані обставини не спростовують наявність ступеня ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та створять загрозу суспільству та, як наслідок, не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника є необґрунтованою.

Керуючись статтями ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4