Справа № 199/3856/21
УХВАЛА
01.06.2021 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000121 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , володіючи відомостями щодо потерпілих та свідків сторони обвинувачення, які не допитані, можуть вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів. Також, на думку прокурора, враховуючи відомості про осіб обвинувачених, які офіційно не працевлаштовані, до затримання не мали офіційно-підтверджених джерел доходів, приймаючи до уваги наявність непогашеної судимості у ОСОБА_5 , наявність інших кримінальних проваджень у відношенні ОСОБА_4 , по яким здійснюються судові розгляди судами міста Дніпра, існує ризик вчинення обвинуваченими нового кримінального правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити всім обвинуваченим запобіжний захід на інший, більш м`який його вид.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вважає, що на цей час є всі підстави для його задоволення, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим є таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зазнали нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у разі визнання останніх винуватими у вищевказаному кримінальному правопорушенні, останні, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Для відмови в звільненні особи з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки вони, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих та свідків, які не допитані, можуть вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості про осіб обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_5 останній раз судимий 14.05.2018 за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільнився з виправної колонії в 2019 році; у відношенні ОСОБА_4 на цей час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001442 від 23.07.2020 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України (справа № 199/8189/20), де останньому вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але ОСОБА_4 знову обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого кримінального правопорушення; у ОСОБА_3 відсутнє офіційне працевлаштування та, як і у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні офіційно-підтверджені джерела доходів, відповідно є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченими вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останніх не надходило.

Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який його вид, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинувачених, відомості про їх соціальні зв`язки, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, наявність непогашеної судимості у ОСОБА_5 , наявність іншого кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 , відсутність джерел доходу у ОСОБА_3 , вважає, що вказані відомості про осіб обвинувачених в сукупності із обсягом пред`явленого їм обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у кримінальному правопорушенні, вчиненому із погрозою застосування насильства.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 199, 314-316, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 30.07.2021 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 30.07.2021 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою до 30.07.2021 включно.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на інший, більш м`який його вид, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, потерпілими, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1