Справа №:755/9540/21
Провадження №: 1-кс/755/2616/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001630 від 28.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 . Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0001630 від 28.05.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2021 року приблизно о 23:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в ході розмови, яка відбулась між ОСОБА_4 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, останні вступили у злочинну змову на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме умисного, таємного викрадення будинкових лічильників, які знаходяться у підвалах житлових будинків. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, вказані особи, взявши з собою ручний інструмент, приблизно о 23:10 вийшли з місця свого проживання та направились у пошуках підвальних приміщень, куди б можна було проникнути.

У пошуках об`єктів злочинного посягання, останні прийшли до будинку АДРЕСА_3 . У подальшому, діючи за попередньою змовою, керуючись умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, обрали предметом свого злочинного посягання майно, яке належить КП «Київтеплоенерго», а саме теплові лічильники, які встановлені у підвалі вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 відчинив вентиляційний отвір та спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, проникли до підвального приміщення в будинку АДРЕСА_3 , де користуючись сприятливими умовами для доведення свого злочинного наміру до кінця, а саме відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, з метою власного незаконного збагачення, обрали об`єктом свого злочинного посягання лічильник марки «Axis SDU-1», вартістю 5113 грн 37 коп, та лічильник «Axis SDU-2», вартістю 5113 грн 37 коп, які належать КП «Київтеплоенерго». В подальшому, використовуючи принесений на місце вчинення злочину ручний інструмент, демонтували вказані лічильники, після чого помістили їх до наявних у них сумок, та через вентиляційний отвір залишили підвальне приміщення.

У результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, завдали КП «Київтеплоенерго» матеріального збитку на загальну суму 10 226 грн 74 коп.

21.04.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києві від 23.04.2021 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.06.2021.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.04.2021 року; протоколом огляду місця події від 21.04.2021 року; протоколом огляду місця події від 21.04.2021 року; протоколом затримання ОСОБА_4 від 21.04.2021 року у порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку останнього; показами свідка ОСОБА_7 ; показами свідка ОСОБА_8 ; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; показами свідка ОСОБА_12 ; показами свідка ОСОБА_13 .

На даний час для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступні слідчі (процесуальні) дії: встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_8 та допитати її в порядку ст. 225 КПК України; прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 283 КПК України.

Слідчий у клопотанні зазначив, що за результатами проведення додаткових слідчих та процесуальних дій можливі значні внесення змін до матеріалів кримінального провадження та їх результати можуть бути використані в ході судового розгляду на підтвердження або спростування вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

09.06.2021 року постановою в.о. керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, у зв`язку з чим, на даний час в кримінальному провадженні виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Також у клопотанні слідчий вказує на існування таких ризиків, які передбачені у ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може: будучи обізнаний з покаранням за вчинений ним злочин - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого чи прокурора з метою затягування часу проведення досудового розслідування, що в свою чергу може повпливати на строки проведення досудового розслідування, а також уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органу досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи перелічені ризики, слідчий вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив продовжити до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що його підзахисний не мав наміру на викрадати чуже майно. Зазначав, що на протязі 50 днів органом досудового розслідування не виконано жодної слідчої дії. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тому немає підстав для продовження запобіжного заходу. Тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Під час ініціювання стороною обвинувачення продовження строку тримання особи під вартою стаття 199 КПК України вимагає слідчого вказати на обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Однак, стороною обвинувачення не було підтверджено належними та допустимими доказами як на продовження існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які нею заявлялися під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і виникнення нових таких ризиків.

Ризик того, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, не може ґрунтуватися лише на власних домислах сторони обвинувачення, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Летельє проти Франції» (Letelie v. France»), «Томазі проти Франції» («Tomasi v. France»), «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Turkey»), «Мамедова проти Росії» («Mamedova v. Russia») зазначено, що ймовірність втечі підозрюваного, обвинуваченого та його переховування від правоохоронних органів не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини (які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною).

ЄСПЛ у § 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» («W v. Switzerland») № 14379/88 від 26.01.1993 р.) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою…»

Доказів того, що ОСОБА_4 має намір чи можливість ухилитися від слідства, не надано. Відсутні факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому, чи іншого ухилення від відповідальності. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього твердження слідчим та прокурором не наведено, суду надано не було.

Ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше правопорушення, слідчий підтверджує лише тим, що підозрюваний раніше судимий. Факт, того що ОСОБА_4 раніше був судимим, не є беззаперечним фактом того, що підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення.

Також слідчим не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванні.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічні висновки зроблено Європейським судом з прав людини в справах «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови».

Факти знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відсутні. Показання свідків про намір підозрюваного вчинити дії, спрямовані на знищення, сховання або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваного вчинити дії направлені на знищення доказів, також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, стороною обвинувачення не було зазначено жодних нових обставин на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 України, або на виникнення нових ризиків, що є виключною підставою для продовження строку тримання під вартою та унеможливлювало б застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Так, у правовій позиції в справі ЄСПЛ «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року), суд також встановлював, що п.3 ст. 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Слідчий обґрунтовує наявність ризиків лише власними міркуванням та припущеннями щодо ОСОБА_4 , коли повинні братись до уваги та оцінюватись лише реальні конкретні матеріали, отримані в процесі досудового розслідування. Таких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим не надано. Обставини, що свідчать про неналежну поведінку ОСОБА_4 в процесі розслідування, також відсутні.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом було встановлено, що 25.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001630 були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до клопотання 21.04.2021 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

23.04.2021 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.06.2021 року.

09.06.2021 року постановою в.о. керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

У поданому клопотанні до суду зазначено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були наведені й при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , проте, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Однак, у клопотанні слідчого, яке погоджено прокурором, наведені вимоги законодавства не виконанні, оскільки ризики, які наведені, нічим не підтверджені, крім того, не зазначеного нових ризиків, які би виправдовували тримання особи під вартою.

Крім того, у судовому засіданні захисник ОСОБА_6 зазначив, що з моменту застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підозрюваним не проводилися жодні слідчі дії та його жодного разу не доставляли до слідчого, прокурора.

У Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, обставини, які б свідчили про неналежну поведінку ОСОБА_4 у ході розслідування, судом не встановлено.

Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.

З огляду на вищезазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , а тому клопотання задоволенню не підлягає, при цьому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 131, 132, 176-178, 184, 199, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, у межах строку досудового розслідування, тобто до 20.07.2021 року.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон (закордонний паспорт), інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем реєстрації підозрюваного.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 14 червня 2021 року о 15 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1