Провадження № 1-кп/752/915/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002843 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.05.2014 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,
- 26.02.2015 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 16.09.2020 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, який ухвалою Київського апеляційного суду від 16.12.2020 залишено без змін,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , у невстановлений судом час, місці та спосіб, придбав наркотичний засіб, що знаходився в трьох таблетках у блістері з надписом «МЕТАДОН - ЗН», які він помістив до лівої кишені власних джинсів, чим став незаконно зберігати при собі наркотичний засіб без мети збуту.
В подальшому, 12.05.2020 близько 03:03 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Коломийський, 3/1, привернув увагу працівників поліції своєю поведінкою при появі яких почав нервувати та змінювати напрямок руху. Поліцейськими прийнято рішення перевірити останнього. На запитання працівників поліції чи зберігає ОСОБА_4 заборонені в обігу на території України предмети чи речовини, останній повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, для власного вживання без мети збуту. На місце події викликано слідчо-оперативну групу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, та цього ж дня, о 04:05 год., за адресою: м. Київ, пров. Коломийський, 3/1 в ході проведення обшуку затриманої особи, у присутності двох понятих, в лівій кишені джинсів, в які ОСОБА_4 був одягнений, виявлено блістер з надписом «МЕТАДОН - ЗН» з трьома таблетками, які останній незаконно придбав та зберігав при собі, для власного вживання без мети збуту.
Згідно висновку експерта у наданих на дослідження 3 (трьох) таблетках білого кольору, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в таблетках складає 0,060 г.
Тобто, ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, незаконному придбані та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку спочатку визнавав частково, зазначаючи, що дійсно 12.05.2020 у нього за адресою АДРЕСА_3 було вилучено 3 таблетки метадону, проте зазначав, що ці таблетки йому видали у диспансері біля станції метро «Деміївська», оскільки він перебував на замісній терапії у 2019 році. У диспансері видають рецепт і купуєш, в той день він був у диспансері і купив вдень в аптеці, а в ночі його затримали.

Після надання прокурором довідки № 442943 від 04.03.2021 Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», згідно якої ОСОБА_4 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, за медичною допомогою не звертався, визнав вину у повному обсязі підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що попередні показання були його версією захисту. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, після виконання вимог ст. 348 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, у відповідності до ст. 349 КПК України, після повторного допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються речових доказів, судових витрат, особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно є необґрунтованим і свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшло, а тому його дії слід кваліфікувати, як кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, на підставі наступного.
Так, станом на день вчинення злочину (12.05.2020), ч. 2 ст. 309 КК України діяла в редакції КК України 2001 року.

Зміст цієї частини статті було викладено таким чином: «2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичними засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років».

Дії ОСОБА_4 було кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 309 КК України у зв`язку з наявністю кваліфікуючої ознаки цього злочину, а саме «повторність».

Надалі Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» частину 2 ст. 309 КК України викладено в такій редакції: «2. Ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».

Вказаний Закон набрав чинності 01 липня 2020 року.

Отже, станом на час судового розгляду з редакції цієї частини статті виключено таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

На підставі ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, керуючись положеннями ст. 5 КК України, із урахуванням положень кримінального процесуального закону, а саме повноважень суду щодо меж судового розгляду, передбачених ст. 337 КПК України, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення, інкриміновану кваліфікуючу ознаку повторність.

З урахуванням рішення про виключення кваліфікуючої ознаки, суд вважає необхідним кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, слід відмітити, що у даному випадку дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України за такою кваліфікуючою ознакою як «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею» не можуть бути кваліфіковані, оскільки ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України був засуджений 13.05.2014, за ч. 2 ст. 309 КК України його засуджено 16.09.2020, а незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту вчинено ним 12.05.2020, тобто після 6 років після першого вироку та за 4 місяці до постановлення іншого вироку.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; данні про особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2009 р. у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та визначені у ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Оскільки кримінальний проступок ОСОБА_4 вчинив до ухвалення попереднього вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання відбуте за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020, за правилами передбаченими ст. 72 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 371, 370, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначеного за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати, починаючи з 13.07.2021 року.
У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання відбуте за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020, за правилами передбаченими ст. 72 КК України, починаючи з 13.03.2018 по 05.07.2018 та з 12.05.2020 по 12.07.2021 (включно), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ: наркотичний засіб метадон (фенадон), масою 0,060 г, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати, в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. на залучення експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1