У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003389 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 серпня 2021 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання його захисника та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї апелянт вважає, що рішення є необґрунтованим, невмотивованим, таким, що підлягає скасуванню через прийняте з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог КПК та на припущеннях в супереч вимог Конституції України та КПК України.

На думку апелянта, його дії неправильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив, чи дійсно існують ризики, які були заявлені при обранні запобіжного заходу, чи зменшилися вони. Вважає, що жоден з ризиків не підтверджено доказами. Він має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працював неофіційно, не переховувався від органу досудового розслідування.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що у суду не було підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0003389 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції висновок про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Також суд дійшов висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Суд також врахував відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має стабільного джерела доходу, лише 13.11.2020 звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення злочинів проти життя, здоров`я, статевої свободи та недоторканості, може вчинити інші кримінальні правопорушення. Тому дійшов висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд встановив таке.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003389 від 11.12.2020.

ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та в подальшому ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2021 продовжено строк тримання під вартою до 04.07.2021.

Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні триває. 25.06.2021 прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання, належно мотивував прийняте рішення.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. 13.11.2020 звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення злочинів проти життя, здоров`я, статевої свободи та недоторканості.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме: ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, знищити, сховати або спотворити засіб вчинення злочину (ніж), місце знаходження якого не встановлено, крім того, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема експерта, свідків, які на теперішній час ще не допитані, також перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, не був офіційно працевлаштований, тому не мав стабільного джерела доходу.

Суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, раніше судимий за вчинення злочинів проти життя, здоров`я, статевої свободи та недоторканості, 13.11.2020 звільнився з місць позбавлення волі, на теперішній час обвинувачується у вчиненні 10.12.2020 тяжкого злочину також проти життя і здоров`я потерпілого, тобто є особою схильною до вчинення злочинів.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду; перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речовий доказ, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою. За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2021 року, якою ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 - Губарєва