печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7281/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 25.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 25.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на незаконність повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вказаному кримінальному провадженні.
Так, на думку захисника, повідомлення про підозру від 25.11.2020 року ОСОБА_5 ґрунтується на припущеннях, оскільки у розпорядженні сторони обвинувачення як на момент повідомлення про підозру, так і станом на день подання захисником скарги відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому протиправних дій, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснене стороною обвинувачення без встановлення мінімально необхідних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При цьому, захисник посилається, що за досить тривалий час досудового розслідування слідчим не допитані лікарі, які видавали підозрюваному ОСОБА_5 підроблені, на думку сторони обвинувачення, листки непрацездатності серії АДФ № 445923 та АДС № 202937, хоча у розпорядженні сторони обвинувачення наявні оригінали вказаних листків непрацездатності серії АДФ № 445923 та АДС № 202937, які видавились лікарями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно, про що прямо зазначено у цих лікарняних листках. З огляду на це, сторона обвинувачення не встановила обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України та є ключовими для перевірки версії ОСОБА_5 , який не визнає свою вину, щодо відсутності у його діях будь-яких порушень закону.
Окрім того, захисник вказує не те, що ОСОБА_5 безпідставно продовжує перебувати у процесуальному статусі підозрюваного у кримінальному провадженні, у якому закінчився 2-х місячний строк досудового розслідування, який не продовжувався у порядку, передбаченому ст. 294 КПК України.
У письмових доповнення до скарги захисник, підтримуючи доводи раніше поданої скарги, вказує також і на те, що ОСОБА_5 є адвокатом з 05.11.2020 року і такий статус останнього не був врахований стороною обвинувачення при здійсненні повідомлення про підозру, а отже, на переконання захисника, повідомлення про підозру здійснено не у порядку встановленому законом для адвокатів, а саме не спеціальними уповноваженими для цих цілей суб`єктами Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 вимоги визначені у скарзі підтримав, просить задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, просить відмовити.
Дослідивши доводи скарги з доповнення та додані до них матеріали, вислухавши думку учасників розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги захисника з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебуває кримінальне провадження № 0000388 від 03.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюють уповноважені прокурори Київської міської прокуратури.
У зазначеному кримінальному провадженні 25.11.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
З тексту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_5 інкриміновано вчинення двох епізодів пособництва у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчиненому за попередньою змовою, у тому числі повторно, та двох епізодів використання завідомо підробленого документа. За версією слідства, ОСОБА_5 шляхом пособництва сприяв співробітникам ТОВ «Медичний центр «Клініка сімейної медицини» та Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 2» Дніпропетровської міської ради у підробленні листків непрацездатності серії АДФ № 445923 щодо тимчасової непрацездатності ОСОБА_5 у період з 02.05.2019 до 06.05.2019 року та серії АДС № 202937 щодо тимчасової непрацездатності ОСОБА_5 у період з 07.12.2019 до 21.12.2019 року, у подальшому ОСОБА_5 використав такі підроблені листки непрацездатності шляхом надання його за місцем роботи до Дніпропетровської митниці ДФС України.
Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що з 25.11.2020 року ОСОБА_5 перебуває у фактичному процесуальному статусі підозрюваного та щодо останнього у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року здійснюються процесуальні дії, пов`язані саме із таким означеним процесуальним статусом.
Таким чином, станом на момент розгляду слідчим суддею скарги захисника минув двомісячний строк з моменту притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, при цьому кримінальне провадження не закрито прокурором та останній не звернувся до суду із обвинувальним актом, а отже, наявні підстави, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, для розгляду слідчим суддею скарги на повідомлення про підозру.
Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).
Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас у ст. 276 КПК України зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.
У постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК).
За приписами п. 7 ч. 1 ст. 480 КПК України адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.
Зазначені положення КПК України кореспондуються з приписами п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.
Особливий порядок здійснення повідомлення про підозру адвокату є однією з визначених законом гарантій статусу адвокат і адвокатської діяльності, які мають публічно-правове призначення та служать додатковим засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності.
Виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної обласної прокуратури перевіряють підстави для повідомлення адвокату про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру. Письмове повідомлення про підозру, яке передбачає погодження та подальше підписання такого процесуального документа, може здійснюватися лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником відповідної регіональної прокуратури, це повноваження є винятковим і не може бути передоручене іншим особам. Однак вони можуть доручити вручення прийнятого (складеного) та підписаного ними повідомлення про підозру суб`єкту, уповноваженому здійснювати процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до положень статтеи? 6, 17, 32 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», фізична особа має статус адвоката з часу отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та до моменту припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Приписами статті 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена охорона професійних прав адвокатів, у відповідності до встановленого законом спеціального статусу адвоката, а також гарантії адвокатської діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатськоі? діяльності та поновлюється в цьому випадку у разі отримання радою адвокатів регіону заяви від адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю. В силу положень статті 31 Закону процедура зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, на відміну від припинення права на заняття адвокатською діяльністю, передбаченоі? статтею 32 Закону, не передбачає анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278, 480, 481 КПК України дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.
Вищезазначені норми права є імперативними з абсолютно і недвозначно визначеними вимогами до службових осіб правозастосовних органів. Вони чітко і категорично регламентують поведінку учасників кримінальних процесуальних відносин і не підлягають розширеному тлумаченню щодо повноважень і компетенції осіб, які діють від імені держави під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності. Таке врегулювання не залишає особі, яка застосовує ці норми, можливостей для вільного розсуду, а їх неправильне застосування призводить до того, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення спеціальному суб`єкту здійснюється всупереч вимогам КПК неповноважною особою, тобто до порушення встановленого законом порядку.
З огляду на вказані вище нормативні положення, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи, зокрема, не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених у ст. 480 КПК, щодо складання та підписання підозри в інкримінованому особі злочині належать лише прокурорам, названим у ст. 481 цього Кодексу.
Оцінюючи доводи скарги захисника щодо порушення стороною обвинувачення вимог КПК України, які регулюють порядок здійснення повідомлення про підозру спеціальним суб`єктам, слідчий суддя враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , який з 25.11.2020 року перебуває у фактичному процесуальному статусі підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року, має статус адвоката на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/2712 від 05.11.2020 року, виданого Радою адвокатів Закарпатської області. При цьому, адвокатська діяльність ОСОБА_5 зупинена згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність з 05.11.2020 року на підставі власної заяви. Відомості щодо перебування ОСОБА_5 у статусі адвоката містяться у відкритому доступі в Єдиному реєстрі адвокатів України за посилання https://erau.unba.org.ua/profile/80217.
Отже, на момент здійснення повідомлення про підозру, ОСОБА_5 мав дійсний статус адвоката з 05.11.2020 року на підставі вказаного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; при цьому, таке право на заняття адвокатською діяльністю не було припинено шляхом анулювання зазначеного свідоцтва.
З повідомлення про підозру від 25.11.2020 року вбачається, що складання і підписання підозри здійснено слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , письмове погодження підозри здійснено прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та в цей же день, тобто 25.11.2020 року, повідомлення про підозру доведено до відома ОСОБА_5 шляхом безпосереднього вручення його тексту слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 .
Вказане свідчить про те, що повідомлення про підозру від 25.11.2020 року ОСОБА_5 як спеціальному суб`єкту, який має статус адвоката з 05.11.2020 року, здійснено неуповноваженими на це особами у порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України та приписів п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які визначають, що письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється виключно Генеральним прокурором, його заступником або керівником обласної прокуратури.
Порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_5 призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 , який у зазначеному кримінальному провадженні перебуває у фактичному статусі підозрюваного, не є особою, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, та, відповідно, не є особою, яка має процесуальний статус підозрюваного з 25.11.2020 року.
Що стосується доводів скарги захисника щодо порушення стороною обвинувачення вимог КПК України, які регулюють порядок продовження строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру та безпідставність, у зв`язку із цим, перебування ОСОБА_5 у статусі підозрюваного поза межами строків досудового розслідування, слідчий суддя не приймає їх до уваги, оскільки такі вчиненні після складання повідомлення про підозру, що вказує на неможливість надання їм оцінки під час перевірки законності процедури повідомлення про підозру.
Допущені стороною обвинувачення процесуальні порушення при здійсненні повідомлення ОСОБА_5 про підозру є достатньою підставою для скасування повідомлення про підозру.
Таким чином, з огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає передчасним і недоцільним надання оцінки наявності або відсутності достатніх доказів за їх кількісно-якісними показниками для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінальним процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 25.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру від 25.11.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000388 від 03.09.2020 року, складене слідчим Другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 та погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1