КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» строком на 60 днів, який ухвалено обчислювати з 10 год. 12 хв. 26.09.2020.

Визначено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується о 10 год. 12 хв. 24.11.2020.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, через порушення права на участь захисника ОСОБА_10 при врученні повідомлення про підозру.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що 26.09.2020 о 09 год. 55 хв. ОСОБА_7 затримано невідомими особами за адресою: АДРЕСА_1 , та поміщено у транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , даний номерний знак є неактуальним та рахується за транспортним засобом BMW X5 2008 року випуску. Під час затримання був присутній свідок ОСОБА_11 .
27.09.2020 слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 без участі захисника ОСОБА_10 вручив ОСОБА_7 повідомлення про підозру.
Органом досудового розслідування не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя розпочав розгляд клопотання слідчого о 18 год. 14 хв., тобто після закінчення робочого часу. При цьому, не з`ясував думку учасників кримінального провадження з даного питання.
На думку захисника, слідчий суддя вирішив питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі невмотивованої ухвали, оскільки 28.09.2020 постановив лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали.
Також слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не взяв до уваги відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, необґрунтованість підозри, невизнання ним винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, відсутність доказів про наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, та не розглянув можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник зазначав, що слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 23, 95, 177 КПК України, не дослідив показання свідків у кримінальному провадженні та докази наявності ризиків.
Крім того, слідчий суддя, в порушення вимог ст. 184 КПК України, долучив до матеріалів судового проваджена копію вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014.
03.12.2020 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він посилався на відсутність вагомих доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України, суперечливість показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та просив врахувати, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання (реєстрації), перебуває у цивільному шлюбі, виховує дитину своєї цивільної дружини.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0003229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2020 близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебував у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_14 . В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . З метою реалізації свого умислу, спрямованого на заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_14 , та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, а також передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_14 , внаслідок чого останній впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_14 підвівся та сів на диван, який розташований в кімнаті вказаної квартири та до нього знову підійшов ОСОБА_7 , повалив з дивану на підлогу кімнати та наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в праву частину обличчя.
Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_14 спричинено наступні тілесні ушкодження: субдуральна гематома справа і зліва зі здавленням головного мозку, внутрішньочерепна травма, від яких останній помер.
Згідно даних протоколу затримання, 26.09.2020 о 10 год. 12 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
27.09.2020 о 08 год. 50 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 121 КК України.
28.09.2020 слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2020 задоволено клопотання слідчого, та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» строком на 60 днів, який ухвалено обчислювати з 10 год. 12 хв. 26.09.2020 до 10 год. 12 хв. 24.11.2020.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, не одружений, не працює, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про те, що ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру без участі захисника, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки положеннями ст.ст. 277, 278 КПК України, які регулюють порядок складання та вручення повідомлення про підозру, не містить застереження про необхідність обов`язкової безпосередньої присутності адвоката підозрюваного, який захищає його інтереси у цьому кримінальному провадженні, під час вручення повідомлення про підозру.

Посилання захисника на те, що 26.09.2020 о 09 год. 55 хв. ОСОБА_7 незаконно затримано невідомими особами за адресою: АДРЕСА_1 , та поміщено у транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Відомостей на підтвердження таких доводів, захисником до апеляційної скарги не долучено.
Як убачається з даних протоколу затримання ОСОБА_7 від 26.09.2020, складеного слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_15 , ОСОБА_7 затримано о 10 год. 12 хв, у присутності двох понятих та захисника ОСОБА_10 . Вказаний протокол підписаний підозрюваним та його захисником без заперечень та зауважень (а.с. 38-41).
Твердження апелянта про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, суперечливість показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , є передчасними.

Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Посилання захисника на те, що слідчий суддя не дослідив показання свідків у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки, у відповідності до положень ч. 4 ст. 193 КПК України, дослідження будь-яких матеріалів під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є правом слідчого судді, а не його обов`язком.
Твердження захисника про те, що органом досудового розслідування не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами справи, які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання (реєстрації), перебуває у цивільному шлюбі, виховує дитину цивільної дружини, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями про те, що слідчий суддя розпочав розгляд клопотання слідчого о 18 год. 14 хв., тобто після закінчення робочого часу, не є визначеною законом підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя вирішив питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі невмотивованої ухвали, оскільки 28.09.2020 постановлено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Відповідно до даних журналу судового засідання, у судовому засіданні 28.09.2020 слідчим суддею, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, оголошено резолютивну частину ухвали, із повідомленням учасників судового провадження про те, що оголошення повного тексту ухвали відбудеться 02.10.2020 о 12 год. 30 хв.
Згідно журналу судового засідання від 02.10.2020, о 12 год. 30 хв. слідчим суддею оголошено повний текст ухвали.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу містить відомості, передбачені ч. 1 ст. 196 КПК України, та відповідає вимогам ст. 372 КПК України, а тому доводи апеляції у цій частині є необґрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на день апеляційного розгляду закінчився строк дії ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2020 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.09.2020.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3