Справа № 459/1802/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/427/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 459/1802/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника адвоката ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_10 30000 грн відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 , визнаний винним у тому, що він приблизно о 21:00 год. 30 квітня 2020 року, під аркою багатоповерхового будинку на АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин умисно наніс один удар рукою в обличчя та один удар ногою у щелепу ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я: травматичний злам кута нижньої щелепи справа і злам суглобової гілки нижньої щелепи зліва зі зміщенням.
На вирок суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині не звільнення обвинуваченого від призначеного покарання та не змінюючи міру покарання звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 105 КК України від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_12 терміном на 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що суд першої інстанції не застосував пом`якшуючу обставину - щире каяття та відповідно, не врахував ту обставину, що обвинувачений двічі вибачився перед потерпілим, незважаючи на свій п`ятнадцятирічний вік частково відшкодував шкоду в сумі 10 000 грн та пообіцяв відшкодовувати її надалі.
Звертає увагу, що згідно з даними досудової доповіді ОСОБА_5 позитивно характеризується та ризик вчинення кримінальних правопорушень низький.
Зазначає, що поведінка обвинуваченого під час судового розгляду, його вибачення та відшкодування шкоди свідчать про щире каяття.
Вважає, що суд безпідставно не звільнив обвинуваченого від покарання на підставі ст.105 КК України.
При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, просять подану апеляційну скаргу задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_11 заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають такі безпідставними та необґрунтованими.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечила, вважає рішення суду обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його законного представника та захисника, потерпілого ОСОБА_10 та його представника, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_5 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, що відповідає правовій кваліфікації ч. 1 ст. 122 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.
Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то при вирішенні цього питання судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховано: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, виховується у повній сім`ї навчається в професійному гірничо-будівельному ліцеї, де зарекомендував себе як активний, комунікабельний учень, належить до категорії учнів, які не повною мірою використовують свій потенціал, на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг щодо нього не надходило, жодних порушень не вчиняв, на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у відділі у справах дітей не перебуває, раніше не судимий, висновок органу пробації про низький ризик вчинення повторного правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та правильно, на думку апеляційного суду, призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 122 КК України.
Призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням вимог ст. ст.75,104 КК України є обґрунтованим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_13 про можливість звільнення ОСОБА_5 від покарання на підставі ч. 1 ст. 105 КК України, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_12 строком на 1 рік, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Призначаючи неповнолітньому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, врахував в тому числі і ті обставини, на які покликається захисник у своїй апеляційній скарзі, та не знайшов підстав для звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, про що зазначив у своєму вироку.
Крім того, як вбачається з відомостей досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні (а.с.58-60), та як повідомив у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 , він на даний час проживає з бабусею ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки зараз навчається в Червоноградському ГПБЛ. До батьків їздить лише на вихідні.
Зважаючи на ці обставини, зокрема те, що неповнолітній обвинувачений фактично не проживає з батьком, а тому батько не зможе контролювати та забезпечувати належну поведінку неповнолітнього ОСОБА_5 , апеляційний суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_5 заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_12 , як про це просить захисник ОСОБА_9 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Отже, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 рокущодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4