Справа № 481/212/21
Провадж.№ 1-кп/481/49/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2021 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000327 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, обґрунтувавши його тим, що ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були заявлені під час прийняття рішення про взяття його під варту, не зменшились, а судовий розгляд не закінчений.

Своє клопотання прокурор обгрунтував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а тому ризики які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні, вважає його не обґрунтованим, а ризики не доведеними. Просив застосувати до його підзахисного цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав думку свого захисника, просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника ОСОБА_4 .

Потерпіла, її представник та представник служби у справах дітей в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали та просили його задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження по заявленному клопотанню прокурором, вважає, що клопотання про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - необхідно відмовити, виходячи з такого.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів, наданих суду, ОСОБА_5 затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2021 року включно.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 січня 2021 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 березня 2021 року включно.

18.01.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, за ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 23 квітня 2021 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.04.2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 18 червня 2021 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.06.2021 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено до 08 серпня 2021 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися та не втратили своєї актуальності.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має спеціально-технічну освіту, не одружений, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий, виховується у неповній сім`ї батьком.

Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишилися незмінними, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується та співмірність можливого призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Також судом враховано вік ОСОБА_5 , стан здоров`я і те, що останній, маючи постійне місце проживання, не має міцних соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його, тому суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, ризики, що підозрюваний може переховуватися від суду, впливати на свідків, показання яких повинні будуть безпосередньо отримані при судовому розгляді, не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, у даному випадку, цілодобового домашнього арешту, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, на які вказує прокурор, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у вищевказані справі, а також у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою щодо ОСОБА_5 , як такого, що достатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_5 , з метою попередження ризику його переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованих йому діянь, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, беручи до уваги вікові та психологічні особливості, а також умови його життя та виховання, унеможливлює застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, які забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за формулюванням обвинувачення є злочином, який спричинив загибель людини.

Керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 196, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 27 вересня 2021 року включно.

Строк дії ухвали - 60 днів.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1