ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
м. Фастів Київська область 03 червня 2021 року
Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі серетаря ОСОБА_2 ,
Перевірив надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження,
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 01.06.2021 до чергової
частини відділення поліції № 1 Фастівського районного управління поліції
Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла
письмова заява гр-на ОСОБА_4 про те, що 01.06.2021
невідома особа проникла до будинку, що розташований за адресою:
здійснила крадіжку виробів із золота, ноутбука марки «Sоnу» із зарядним
пристроєм та планшету марки «Samsung».
У зв`язку з вищевикладеним, із метою відшукання та вилучення
викрадених 01.06.2021 за адресою:
АДРЕСА_1 наступних речей, а саме: виробів із золота,
ноутбука марки «Soni» із зарядним пристроєм, а також тим, що вказані речі
можуть зберігатися за адресою:
АДРЕСА_2 , які можуть бути знищені, спотворені чи
реалізовані, виникла необхідність у невідкладному проникненні до житлових
та не житлових приміщень, які розташовані на території домогосподарства за
вище вказаною адресою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.
Постановою начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 від 02.06.2021 вилучені в ході обшуку речі визнано речовим доказом.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Слідчим в обґрунтування клопотання про арешт майна, зазначено, що вилучені кошти мають значення речового доказу і з метою їх збереження підлягають арешту.
Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Разом з тим, ч. 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновок про те, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді тільки прокурор.
Також, відповідно до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Із зазначених основоположних завдань кримінального судочинства вбачається, що орган досудового розслідування зобов`язаний вжити всіх заходів для відновлення порушеного права, в даному випадку на право власності.
Отже, зважаючи на вищенаведене слідчий суддя вважає клопотання про арешт майна подано особою яка не наділена правом звернення з даним клопотанням, а тому клопотання не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1