Справа № 344/6320/21
Провадження № 1-кс/344/2572/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківської обласної прокуратури щодо не розгляду клопотань від 19 лютого 2021р., 9 березня 2021р., 15 березня 2021р., реагування в порядку ст.206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду із скаргою на бездіяльність Івано-Франківської обласної прокуратури щодо не розгляду його клопотань від 19 лютого 2021р., 9 березня 2021р., 15 березня 2021р. про забезпечення безоплатної правової допомоги та внесення відомостей в ЄРДР щодо цього; відшкодування за ст.130 КПК України - 30 000грн.; встановлення в порядку ст.206 КПК України протиправності застосування кайданок.

Скаржник у судовому засіданні проведеному в режимі ВКЗ з установою ВП №12 просив скаргу задовольнити, з підстав викладених в скарзі.

Прокурор Івано-Франківської обласної прокуратури у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги та надав пояснення, що клопотань (звернень) ОСОБА_3 від 19 лютого 2021р., 9 березня 2021р., 15 березня 2021р. не було, є наявним звернення від 30.03.2021р. стосовно застосування кайданок та неналежного надання правової допомоги, на яке надано відповідь, що додається до матеріалів скарги.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши скаргу, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Щодо доводів про реагування слідчого судді за вимогами ст.206 КПК України в частині застосування до скаржника кайданок, то слід зазначити таке.

Як слідує з матеріалів долучених до скарги прокурором, 30.03.2021р. надійшло звернення ОСОБА_3 стосовно застосування щодо нього кайданок та неналежного надання правової допомоги, на яке надано відповідь 21.04.2021р.

Переміщення засуджених до довічного позбавлення волі в приміщенні установи виконання покарань, здійснюється у порядку, визначеному Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462.

У відповідності до рішення дисциплінарної комісії ДУ «Івано-Франківська УВП №12» від 25.06.2019р., ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку, як такий що схильний до захоплення наручників, втечі, нападу на адміністрацію та самогубства.

Так, згідно розділу ХХІІІ вищевказаних даних Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, з метою підтримання належного правопорядку в установах виконання покарань, попередження злочинів та правопорушень серед засуджених здійснюється комплекс спеціальних профілактичних заходів щодо виявлення, постановки на облік та організації нагляду за особами, схильними до вчинення правопорушень. Виявлення та постановка на профілактичний облік засуджених, які вчинили правопорушення або мають намір їх вчинити, здійснюються працівниками оперативного підрозділу шляхом досконалого вивчення матеріалів особових справ засуджених, перевірки відомостей щодо їх поведінки в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах, лікарняних закладах, закладах охорони здоров`я тощо, документації, у якій фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Постановка на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснюються комісійно на підставі достатніх даних про зміну поведінки засудженого. Підготовку матеріалів на постановку на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснює працівник оперативного підрозділу з урахуванням пропозицій працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Розділом ХХІУ (п.2) цих же Правил, кайданки до засуджених застосовуються за розпорядженням начальника установи виконання покарань, його заступників, ЧПНУ та їхніх заступників. Кайданки до засуджених застосовуються у разі: вчинення фізичного опору особовому складу чергової зміни, варті, адміністрації установи виконання покарань або проявів буйства (до заспокоєння); спроби самогубства, членоушкодження або нападу на засуджених чи інших осіб; затримання або доставлення засуджених, які вчинили грубі порушення режиму тримання, до ДІЗО, ПКТ, ОК або карцеру, якщо зазначені особи чинять опір особовому складу чергової зміни або якщо є підстави вважати, що вони можуть завдати шкоди оточуючим або собі; переміщення після затримання засудженого, який вчинив втечу або самовільно залишив місце обмеження волі. Кайданки застосовуються до засудженого у положенні «руки за спиною» з урахуванням його фізичних вад. Через кожні дві години посадовими особами установи виконання покарань здійснюється перевірка стану фіксації замків (у разі необхідності здійснюється послаблення фіксації), а медичним працівником - стану здоров`я засудженого. Посадові особи установи виконання покарань застосовують кайданки, доки в цьому існує нагальна потреба, з урахуванням випадків, зазначених у цьому пункті. Застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску заборонено.

Однак, розділом XXXIII (ч.1,2), передбачені особливості тримання засуджених до довічного позбавлення волі, яким є скаржник. Так, відповідно до статті 150 Кримінально-виконавчого кодексу України чоловіки, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, відбувають покарання у виправних колоніях максимального рівня безпеки та відповідних ізольованих секторах максимального рівня безпеки. Засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених та осіб, узятих під варту, в окремих камерах залежно від жилої площі, психологічної сумісності проживання за визначенням адміністрації установи виконання покарань.

Особи, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають обов`язки і користуються правами людини та громадянина, за винятком обмежень, визначених законодавством для цієї категорії засуджених, а також установлених вироком суду. На засуджених до довічного позбавлення волі у повному обсязі поширюються основні права й обов`язки засуджених до позбавлення волі, визначені Кримінально-виконавчим кодексом України, а також цими Правилами.

На засуджених до довічного позбавлення волі поширюються заходи заохочення, стягнення та порядок їх застосування, передбачені статтями 130, 132 Кримінально-виконавчого кодексу України і розділом XXI цих Правил.

З метою забезпечення безпеки персоналу установ виконання покарань та засуджених, попередження вчинення з їхнього боку злочинів засуджені до довічного позбавлення волі, схильні до втечі, нападу на адміністрацію установи виконання покарань та захоплення заручників, можуть переводитися до інших камер з обов`язковим врахуванням психологічної сумісності засуджених.

При виведенні з камер або конвоюванні на території установи виконання покарань до чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, схильних до втечі, захоплення заручників, нападу на адміністрацію, застосовуються кайданки з урахуванням фізичних вад та стану їхнього здоров`я. У разі конвоювання за межами установи виконання покарань до них застосовуються кайданки. При застосуванні кайданків руки засуджений тримає за спиною.

Конвоювання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, на території установи виконання покарань здійснюється по одному в супроводі не менше двох представників адміністрації установи виконання покарань.

Для конвоювання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, на території установи виконання покарань залучається кінолог зі службовим собакою з урахуванням фізичних вад засуджених та стану їхнього здоров`я.

При конвоюванні чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, в межах будівлі ПКТ виправної колонії (сектору) максимального рівня безпеки кінолог зі службовим собакою не залучається.

За вимогами ч.1,6,8,9 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються. Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, вимагають участі захисника.

Скаржник під час розгляду справи не конкретизував випадки застосування до нього представниками установи кайданок, не погоджуючись саме з тим, що перебуває на профілактичному обліку, як такий що схильний до захоплення наручників, втечі, нападу на адміністрацію та самогубства, з вимогою зняти його з такого обліку. Водночас, слідчий суддя за вимогами ст.303 КПк України при розгляді скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР не уповноважений щодо вирішення чи розгляду питань зняття з обліку осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Отже, з врахуванням вказаного вище та отриманих пояснень скаржника, з яких не зазначено у якому конкретному випадку (день, час тощо) застосування щодо нього кайданок є на його переконання насильством під час тримання його в державній установі, підстав реагування у порядку ст.206 КПК України не має.

Що стосується бездіяльності Івано-Франківської обласної прокуратури щодо не розгляду його клопотань від 19 лютого 2021р., 9 березня 2021р., 15 березня 2021р. про забезпечення безоплатної правової допомоги та внесення відомостей в ЄРДР щодо цього, то сам скаржник не долучив до скарги копії таких заяв про внесення відомостей до ЄРДР за вказані дати, пояснення щодо цього не надав, обмежившись, що такі зазначені в змісті скарги, натомість прокурор підтвердив подачі саме клопотання за 30.03.2021р., що не є предметом розгляду даної скарги. Тому, зважаючи на те, що розгляд скарги в цій частині має відбуватись по заявах, які ОСОБА_3 не подавались прокурору, на спростування чого матеріали скарги інших доказів не містять, то в цій частині підстав для задоволення скарги відсутні.

Так, згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у разі отримання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду про залучення захисника для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний негайно призначити захисника.

Заявник ОСОБА_3 не надав докази звернення з таким клопотанням на конкретні процесуальні дії чи визначений день, а саме за заявами від 19 лютого 2021р., 9 березня 2021р., 15 березня 2021р., які як встановлено до органу прокуратури не надходили.

Щодо відшкодування за ст.130 КПК України ОСОБА_3 - 30 000грн., то слідчий суддя зазначає наступне.

За ст.130 КПК україни шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану слідчим, прокурором, застосовує право зворотної вимоги до цих осіб у разі встановлення в їхніх діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, або дисциплінарного проступку незалежно від спливу строків застосування та дії дисциплінарного стягнення.

Щодо підстав посилання скаржника на дану норму, без жодного обґрунтування підстав її застосування, як і наявність будь яких рішень щодо осіб, не конкретизованих скаржником, не підтверджено ні поясненнями, ні доказами до скарги, тому така вимога скарги є безпідставною.

Керуючись принципом змагальності кримінального провадження відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, враховуючи те, що на даний час слідчому судді не надано доказів про під ставність та обґрунтованість скарги, в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківської обласної прокуратури відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 28.04.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1