Провадження № 1-кп/638/75/21

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження з обвинувальним актом № 0004369 від 20.09.2015 у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Шарівка, Валківського району, Харківської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з середньо спеціальною освітою, одруженого, який працює кондитером ТОВ «Імперія смаку плюс», зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 22.07.2003 вироком Зміївського райсуду Харківської області за ст.ст. 296 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 11.03.2010 вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням відповідних обов`язків;

- 23.05.2013 вироком Жовтневого райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 28.07.2014 з Харківської ВК № 43 на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію в 2014 році»,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 186 ч. 2 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 20 вересня 2015 року близько 01 години 58 хвилин перебуваючи у приміщенні кафе «Ілюзія» розташованого в будинку № 32 по вулиці Цілиноградська в Дзержинському ( на теперішній час Шевченківському ) районі м. Харкова звернув увагу на належну потерпілої ОСОБА_9 жіночу сумку з особистими речами останньої, яка висіла на спинці стільця біля сусіднього столику, на таємне викрадення якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, потворно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підсудний ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився та таємно викрав розташовану на спинці стільця належну потерпілої ОСОБА_9 жіночу сумку, в якої знаходився належний останньої мобільний телефон торгівельної марки «Lenovo» модель «S820» вартістю 1342 гривни, а також гаманець з коштами потерпілої в сумі 500 гривен та утримуючи сумку при собі направився у бік виходу з приміщення кафе та почав рухатись з місця скоєння злочину.

Однак, підсудний ОСОБА_4 при виході з приміщення кафе, будучи помічений потерпілою ОСОБА_9 , яка впізнала належне її майно та голосно попрохала свого знайомого ОСОБА_10 припинити протиправні дії ОСОБА_4 та вилучити викрадене майно, ігноруючи вимоги останніх та розуміючи відкритий характер своїх протиправних дій, утримуючи при собі відкрито викрадену жіночу сумку з майном потерпілої ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину з викраденим намагався зникнути.

При цьому, підсудний ОСОБА_4 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, довести свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадання вказаного майна, вчинене повторно, до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як на під час руху з місця вчинення злочину, був затриманий ОСОБА_10 , який наздогнав та припинив його злочинну діяльність і вилучив відкрито викрадене майно потерпілої.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 186 ч. 2 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, за обставин зазначених у обвинувальному акті ним було вчинено вказане кримінальне правопорушення, а саме : 20.09.2015 близько 02:00 години він перебуваючи у приміщенні кафе «Ілюзія» розташованого по вул. Цілиноградська в м. Харкові, звернув увагу на належну потерпілої ОСОБА_9 жіночу сумку, яка висіла на спинці стільця, на таємне викрадення якої у нього виник злочинний умисел, так як він розумів, що у сумці знаходиться цінне майно. Після чого, скориставшись відсутністю потерпілої, він викрав належну її сумку та утримуючи при собі намагався винести її з приміщення кафе. Однак при виході з приміщення його дії помітила потерпіла, яка зазначила, що сумка належить її та попрохала своїх знайомих її у нього забрати. Він же, розуміючи, що його злочинні дії стали очевидними для потерпілої та інших осіб, намагався втекти з місця вчинення злочину, однак на вулиці був затриманий знайомим потерпілої. Викрадена сумка була вилучена. Цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі, не заперечує факт заподіяння останньої зазначеної матеріальної шкоди внаслідок своєї злочинної діяльності при викладених в обвинувальному акті та позовної заяві обставинах, однак заподіяну шкоду потерпілої не відшкодував. Щиро кається у скоєному. В ході досудового розслідування надавав детальні показання щодо вказаних подій, показання потерпілої та свідків є об`єктивними та такими, що відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Оскільки підсудний ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст.ст. 15 ч. 2 - 186 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив закінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення відкритого викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинений повторно, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення - злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисних злочинів, при цьому наявні судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, працює, за місцем праці та місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, як особа, яка веде нормальний спосіб життя, має міцні соціальні та сімейні зв`язки, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває,

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_4 покарання, у межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, з урахуванням приписів ст. 68 ч. 3 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Між тим, суд приймає до уваги вищевказані обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного, відношення до скоєного злочину, враховує його щире каяття, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків, позитивної характеристики за місцем праці та мешкання, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало.

Крім того, суд враховує, що з моменту вчинення ОСОБА_4 злочину, а саме з 20.09.2015 та по день судового розгляду зазначеного кримінального провадження, дані про вчинення підсудним ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень відсутні.

Зазначене свідчить про те, що підсудний ОСОБА_4 більш ніж п`ять років демонструє стабільну право слухняну поведінку у суспільстві, а відтак не може вважатись настільки суспільно небезпечним, що потребує реального відбування покарання.

При таких обставинах, враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_4 під час судового провадження не обирався.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_4 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди - 2000 гривен та у відшкодування моральної шкоди - 1000 гривен.

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_9 вказувала, що в результаті злочинних дій підсудного ОСОБА_4 її була заподіяна, як матеріальна так і моральна шкода у визначеному нею розмірі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 зазначений цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 визнав в повному обсязі, не заперечуючи проти стягнення з нього на користь потерпілої зазначеної неї суми у відшкодування заподіяної ним матеріальної та моральної шкоди, яка ним до теперішнього часу потерпілої не відшкодована.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, проти якого останній не заперечує, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі, з урахуванням приписів ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, стягнувши з підсудного ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначену суму на користь потерпілої.

При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи НДЕКЦ при ГУ НП України в Х/О були витрачені кошти в сумі 184 гривни 14 копійок, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази : оптичний диск DVD-R з відеозаписом з камери відео спостереження подій, які мали місце під час закінченого замаху на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , - підлягає зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_4 під час судового провадження не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 2000 гривен; у відшкодування моральної шкоди 1000 гривен, а разом в загальній сумі 3000 гривен.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 184 гривни 14 копійок.

Речові докази : оптичний диск DVD-R з відеозаписом з камери відео спостереження подій, які мали місце під час закінченого замаху на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1