1Справа № 335/3868/21 1-кс/335/2248/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 31.03.2021 року він звернуся до ГУНП в Запорізькій області із заявою про злочин, передбачений ч. 3 ст. 171 КК України, який полягав у перешкоджанні законній професійній діяльності журналіста, яку в подальшому було направлено до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. Однак, відомості до ЄРДР за його заявою внесені не були, тому заявник вважає таку бездіяльність незаконною.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив припинити бездіяльність начальника СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та, згідно вимог ст. 214 КПК України, зобов`язати уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, внести до ЄРДР відомості про злочин, викладені у його заяві від 31.03.2021 року, видати йому дві копії витягів з ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Суду пояснив, що 31.03.2021 року ним було подано вищезазначену заяву про вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 15.03.2021 року, коли він у складі групи журналістів прибув на заздалегідь оговорену зустріч до РГК „Запоріжгаз для виконання редакційного завдання зі збору інформації, на територію якого його протиправно не було допущено. Він з колегами журналістами, прибувши до РГК „Запоріжгаз та пред`явивши посвідчення, мав намір на спілкування з керівництвом з приводу факту самоуправства газівників по відношенню до споживачів, а не захоплення будівлі. Після тривалого перешкоджання керівництвом РГК „Запоріжгаз потрапити журналістам на його територію, після вирішення спірних питань директор РГК „Запоріжгаз у присутності поліції гарантував журналістам і споживачам газу, що не буде залучати поліцію для вирішення спірних питань, та пообіцяв вирішити порушені питання та організувати роботу. Натомість керівництвом РГК „Запоріжгаз до органів поліції було подано заяву про вчинення журналістами кримінального правопорушення, яке полягало у незаконному захопленні будівлі, за якою було внесено відомості до ЄРДР, що, на його думку, не відповідає дійсним обставинам події, та він вважає, що такі дії було вчинено з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Тому заявник наполягав на вчиненні керівництвом РГК „Запоріжгаз кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, та допущенні бездіяльності уповноваженими особами Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, якими було проведено дізнання, однак не внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України.

Уповноважений представник Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подав письмові заперечення на скаргу, згідно з якими Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області вважає доводи скарги необгрунтованими та зазначив, що подана ОСОБА_3 заява не містила відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей за його заявою до ЄРДР були відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчим суддею ухвалено розгляд скарги здійснювати за відсутності уповноваженого представника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею під час розгляду скарги встановлено, що 31.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Запорізькій області із заявою, яку в подальшому було направлено до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, у якій зазначив про вчинення директором РГК „Запоріжгаз ОСОБА_4 та директором по безпеці РГК „Запоріжгаз ОСОБА_5 дій, які полягали у перешкоджанні його законній професійній діяльності у якості журналіста, зокрема, отриманню інформації, які мали місце 15.03.2021 року під час його прибуття з колегами та споживачами газу до приміщення РГК „Запоріжгаз, з метою спілкування з керівництвом з приводу факту самоуправства газівників по відношенню до споживачів, та виразилися у незаконному, на його думку, недопущенні зазначених осіб до приміщення РГК „Запоріжгаз, що, на його думку, свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення вбачається, що останній стверджує про вчинення директором РГК „Запоріжгаз ОСОБА_4 та директором по безпеці РГК „Запоріжгаз ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, яке полягало у тому, що вони перешкоджали його законній діяльності журналіста тим, що не допустили його на територію РГК „Запоріжгаз 15.03.2021 року для отримання інформації.

Частиною 3 статті 171 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною другою цієї статті (вплив у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків або переслідування журналіста у зв`язку з його законною професійною діяльністю), якщо вони були вчинені службовою особою з використанням свого службового становища або за попередньою змовою групою осіб.

Об`єктом вказаного злочину є встановлений порядок здійснення законної професійної діяльності журналістів, який забезпечує конституційне право громадян на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію, необхідну їм для реалізації ними своїх прав, свобод та законних інтересів.

Потерпілим від злочину є професійний журналіст, тобто штатний або позаштатний творчий працівник, який, як учасник інформаційних відносин, професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для поширення її ЗМІ, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в засобі масової інформації відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України. Свою професійну діяльність він може здійснювати в інтересах будь-якого друкованого або аудіовізуального засобу масової інформації, а також інформаційного агентства.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та доданих до неї документів не містилося будь-яких відомостей про те, що у зазначений день 15.03.2021 року коли він прибув до РГК „Запоріжгаз, заявник діяв саме як професійний журналіст та виконував свою професійну діяльність за завданням засобів масової інформації чи інформаційного агентства. Саме по собі посвідчення журналіста ОСОБА_3 не свідчить про виконання ним 15.03.2021 року біля приміщення РГК „Запоріжгаз саме професійної діяльності журналіста. Додана заявником до скарги копія Редакційного завдання (повідомлення) Голови ЗОГО „Правозахисник Запоріжжя, головного редактора газети „Правозахисник Запоріжжя не підтверджує викладених заявником обставин про те, що 15.03.2021 року, прибувши РГК „Запоріжгаз, він виконував конкретне завдання, про яке у такому документі не зазначено, тоді як сам заявник, надавши суду пояснення у судовому засіданні, наполягав на тому, що зустріч з керівництвом РГК „Запоріжгаз мала на меті врегулювання організації роботи газової компанії в інтересах споживачів, і не зазначив, яку інформацію та матеріали для видавництва він збирав.

Крім того, на переконання слідчого судді, факт не допуску керівництвом РГК „Запоріжгаз ОСОБА_3 на його територію, про, що він зазначав у заяві від 31.03.2021 року, не свідчить про вчинення директором РГК „Запоріжгаз ОСОБА_4 та директором по безпеці РГК „Запоріжгаз ОСОБА_5 дій, які б містили ознаки кримінального правопорушення, зокрема, впливу у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків або переслідування журналіста у зв`язку з його законною професійною діяльністю.

Інших ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення заява ОСОБА_3 не містить. У заяві, зокрема, не зазначено, яку форму впливу на професійну діяльність заявника містили дії зазначених у заяві осіб, та взагалі не зазначено, в чому полягало переслідування заявника у зв`язку із його професійною діяльністю, відповідно до кваліфікуючись ознак кримінального правопорушення, про яке заявлено ОСОБА_3 у заяві від 31.03.2021 року.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 від 31.03.2021 року не містить об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних протиправних дій директором РГК „Запоріжгаз ОСОБА_4 та директором по безпеці РГК „Запоріжгаз ОСОБА_5 , тим більше за попередньою змовою групою осіб, та у заяві відсутні відомості про те, яким чином виразилося використання службового становища вищезазначеними особами саме всупереч інтересам заявника.

На переконання слідчого судді, заява ОСОБА_3 обґрунтована суб`єктивним висновком заявника з його особистих міркувань та припущень щодо вчинення кримінального правопорушення відносно подій, які мали місце 15.03.2021 року, тому не може вважатися повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 11 КК України визначено, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є кримінальним правопорушенням, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого кримінального правопорушення, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

Якщо ж у повідомленні чи заяві таких ознак немає, то вони не можуть вважатися такими, за якими обов`язково повинні прийматися ті чи інші процесуальні рішення.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини про те, що заява ОСОБА_3 від 31.03.2021 року не містила даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, підстави для внесення відомостей, викладених у його заяві, до ЄРДР відсутні.

Таким чином, факту бездіяльності уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області в судовому засіданні не встановлено, а тому скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1