Справа № 539/410/21
Провадження № 1-кп/539/112/2021
ВИРОК
іменем України
14 квітня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня, офіційно не одружений, офіційно не працює, раніше судимий 02.12.2019 Лубенським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, знятий з обліку 03.04.2020 по відбуттю громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Губське, Лубенського району, Полтавської області, громадянин України, українець, освіта середня, не одружений, офіційно не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.12.2020 приблизно о 17 годині ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 знаходилися біля залізничного вокзалу в м. Лубни, Полтавської області, де вони зустріли раніше знайомого ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник умисел направлений на відкрите викрадення майна у ОСОБА_7 , а саме грошових коштів. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_7 спуститися до яру, що знаходиться між вулицями Лєрмонтова та Сковороди, під приводом подивитися як стріляє пістолет марки ПМ із глушником.
Після цього, ОСОБА_14 , повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення грошових коштів, належних ОСОБА_7 , умисно, із корисливою метою, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в тому, що ОСОБА_9 повалив ОСОБА_7 на землю через підніжку та утримував його руками за руки, а ОСОБА_11 в цей із кишені штанів ОСОБА_7 дістав гроші, належні останньому, відкрито викрали грошові кошти в розмірі 3530 грн. Після чого покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_14 та ОСОБА_16 спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3530 грн.
Виходячи з того, що обвинувачені винуватими себе визнали у повному обсязі за інкримінованим злочином, дали суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинувачених, потерпілого, дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених.
Потерпілий пояснив, що 29.12.2020 року він перебував біля залізничного вокзалу, до нього підійшли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та запропонували постріляти, на що він погодився. В яру ОСОБА_9 повалив його на землю та тримав за руки, а ОСОБА_11 дістав гроші з кишені і вони втекли. Наполягав на тому, що у нього в кишені було 3530 грн.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм злочину доведена повною мірою.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_11 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Розбіжності в показах обвинувачених та потерпілого щодо розміру викрадених грошових коштів не впливають на кваліфікацію дій обвинувачених.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винуватих та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченими вчинено злочин, який віднесений до категорії тяжких злочинів, ОСОБА_9 раніше судимий, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліках у лікаря-невролога, лікаря-психіатра не перебувають.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування моральної шкоди.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання згідно із ст. 67 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стороною обвинувачення не інкримінуються, а судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Згідно досудових доповідей існує високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , тобто виправлення цих осіб без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченим покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи тяжкість скоєного злочину, відомості, що характеризують особи обвинувачених пом`якшувальні обставини, їх прагнення до виправлення та готовність змінювати спосіб життя, думку потерпілого, приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Потерпілий пред`явив цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинувачених солідарно моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., мотивуючи його тим, що він є інвалідом 2 групи та йому заборонено будь-які психологічні навантаження. Внаслідок злочину він отримав сильний стрес, мав місце сильний нервово-психічний зрив.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З положень ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого ОСОБА_7 , надані ним під час судового розгляду, та доводи, викладені ним у якості обґрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, а також пояснення обвинувачених і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного злочину потерпілий дійсно зазнав моральних, душевних страждань та потребує часу на відновлення свого психоемоційного стану.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку розумним, виваженим та справедливим буде покладення обов`язку на обвинувачених відшкодування потерпілому моральної шкоди в розмірі 14 000 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 128, 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 та ОСОБА_11 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, які зберігаються в Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області, а саме:
грошові кошти в сумі 3320 грн. (купюрами номіналом:1000 грн. 2 шт., 200 грн. 6 шт., 100 грн. 1 шт., 20 грн. -1 шт.) - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;
мобільний телефон «ОРРО» модель СРН 2069 повернути ОСОБА_9 .
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1