Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1417/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000054 від 12.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скребеличі Овруцького району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2021 близько 09 години в м. Овруч Житомирської області неподалік автобусної зупинки на перехресті вулиць Т. Шевченка - Героїв Майдану ОСОБА_4 , використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних ушкоджень, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Т4», на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_5 , відчинив водійські дверцята, та умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів кулаками рук в область обличчя ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, після чого ОСОБА_4 „ продовжуючи злочинний намір, наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_5 , на що останній замахнувся в бік ОСОБА_4 ногою, яку останній спіймав, від чого ОСОБА_5 впав на земну поверхню.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно- мозкової травми: забою м`яких тканин та синця на рівні правої виличної дуги, поверхневої забійної рани з крововиливом навколо на слизовій оболонці верхньої губи справа на рівні 3-4 зубів, струсу головного мозку та легкі тілесні ушкодження у вигляді забою лівого плечового суглобу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив, що обставини в обвинувальному акті викладені правильно і показав, що він їхав в село до матері рубати дрова, хотів взяти попутників, тому зупинився біля зупинки. Під`їхав автомобіль, хто водій даного автомобіля він не знав, він теж хотів взяти пасажирів. Він підійшов до автомобіля, спитав водія, що він робить. Потерпілий його послав і він його вдарив 2 рази кулаком в обличчя. На вулиці потерпілий послизнувся, бо був сніг, і впав. У вчиненому кається.

Потерпілий ОСОБА_5 показав в судовому засіданні, що 12 березня він поїхав до банкомату, взяв із собою двох знайомих. Коли проїжджав повз зупинку, одна із його пасажирок ОСОБА_6 впізнала когось на зупинці, попросила його підвезти, бо у нього проблеми зі здоров`ям, а у зв`язку з карантином громадський транспорт не ходив. Він зупинився за зупинкою, ОСОБА_6 почала кликати свого знайомого. Підійшов обвинувачений, відкрив двері автомобіля, сказав йому: «Ти що, не бачиш, що я тут стою?», і відразу наніс йому 3 удари в обличчя кулаком. Він відразу не зрозумів, що сталося, і за що його б`ють. Обвинувачений витягнув його з автомобіля, він хотів відштовхнутися ногою, обвинувачений схопив його за ногу, від чого він впав на землю. Відразу після цього він поїхав в поліцію, потім поїхав в лікарню. У нього був вивих ключиці. Просить суворо покарати обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 296 КК України.

Обираючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії кримінальних проступків, а також дані про його особу. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, є пенсіонером за віком, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проживання на радіоактивно забрудненій території, пенсійний вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 296 КК України, у виді штрафу, оскільки обмеження волі до нього неможливо застосувати, бо він є особою пенсійного віку, арешт буде для нього надто суворим покаранням. При цьому суд бере до уваги ставлення до події з боку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, але враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу винного, зокрема відсутність судимостей, відсутність офіційних доходів, окрім пенсії, значний розмір штрафу, передбачений санкцією ч.1 ст. 296 КК України, неспівмірний з пенсією, суд приходить до висновку, що всі перераховані вище обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 296 КК України.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання.

Речових доказів у даному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1