Справа №601/589/21
Провадження № 1-кп/601/129/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м. Кременець кримінальне провадження внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000012 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єрковці Іванівського району Амурської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, учасника бойових дій, не працюючого, вдівця, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не судимого,

обвинуваченого за частиною 1 статті 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я свого сина ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_3 є кривдником особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Так, 31 січня 2021 року у вечірню пору доби (точного часу не встановлено) ОСОБА_3 , перебував в одній із кімнат житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони спільно проживають. В цей час у даній кімнаті житлового будинку ОСОБА_3 розпочав словесне виховання свого малолітнього сина ОСОБА_5 .. В ході вказаного словесного виховання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 , винник умисел на вчинення кримінального правопорушення, спрямований на умисне завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст.289 ЦК України, яка визначає, що фізична особа має право на особисту недоторканість, фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, так 31.01.2021 року у вечірню пору доби, (точного часу не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , під час словесного виховання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 декілька ударів одягом, а саме дитячою футболкою по плечах та спині. Надалі, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 умисно наніс своєму малолітньому синові ОСОБА_5 один удар правою рукою в область обличчя, а саме в праве око.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв своєму малолітньому синові ОСОБА_5 тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ Україна Київ 1995).

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропорядності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам та інтересам малолітнього сина ОСОБА_5 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободи та особистої недоторканості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному та пояснив, що його показання, які він давав на досудовому слідстві є повними, достовірними і такими, що свідчать про повне визнання вини, щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, обвинувачений пояснив, що перебуваючи у магазині, його син нецензурно виражався до відвідувачів, про що йому зробили зауваження. Прийшовши додому, ОСОБА_3 в цілях виховання, розпочав із сином розмову, в ході якої хотів нанести йому удар по губах, однак попав в око. Просить суворо не карати, оскільки таке відбулось вперше та більше такого не повториться.

Він також пояснив, що погоджується на скорочену процедуру розгляду кримінальної справи і що всі дані про скоєне кримінальне правопорушення, вірно викладенні в процесуальних документах кримінальної справи.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив слова свого батька ОСОБА_3 та пояснив, що дійсно відбувся конфлікт в ході якого батько його вдарив. Однак це було єдиний раз, просить його суворо не карати.

В судовому засіданні представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 пояснила, що їй зателефонували та сказали, що батько побив її брата ОСОБА_5 .. Вона одразу викликала швидку і поліцію. На наступний день вона забрала брата до себе. На даний час дитина проживає з батьком, бабусею та старшим братом.

Враховуючи те, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз"яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 125 КК України за ознакою вчинення умисних дій, які виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження малолітньому ОСОБА_5 ..

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання - пом`якшуючих вину обставин, і наявність обтяжуючих вину обставин вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт.

На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 394, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста ) годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: