Справа № 357/4108/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000176 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кагарлик Київської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, що має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185 КК України, частиною 2 статті 185 КК України, з укладеною 14.04.2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 угодою про примирення,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 18.02.2021 близько 11 години, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_4 , користуючись тим, що останній заснув, та її дії залишаються непоміченими потерпілим, вирішила вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку належного ОСОБА_4 мобільного телефону «ОРРО А12», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 3442,80 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 3442,80 грн. (Три тисячi чотириста сорок двi гривнi 80 копiйок).

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, без кваліфікуючих ознак: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, 18.02.2021 близько 14 години ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно надав останній свою платіжну банківську картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 та повідомив пароль до неї для того, щоб ОСОБА_5 придбала в магазині продукти харчування та алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_5 повторно виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_5 , діючи повторно, розуміючи, що оточуючі не усвідомлюють факт здійснення нею крадіжки, 18.02.2021 близько 16 години 30 хвилин через банкомат, розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 84, здійснила транзакцію зі зняття коштів з банківської картки ОСОБА_4 АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 , на суму 15000 грн, якими в подальшому, розпорядилась на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 19.02.2021 близько 16 години 13 хвилин, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , діючи повторно, розуміючи, що оточуючі не усвідомлюють факт здійснення нею крадіжки, скориставшись сім-картою із раніше викраденого мобільного телефону ОСОБА_4 та додатком-інтернет банкінгу АТ «Райффайзен Банк Аваль» здійснила транзакцію з перерахунку коштів у розмірі 5268 грн. з банківської картки «АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 на власну банківську картку «monobank» АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_5 , після чого розпорядилась викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_5 завдала потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 20 268 грн.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючою ознакою: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

14.04.2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення, просив призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання визначене угодою сторін кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачена беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.185 КК України, щиро розкаялася, та зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до неї буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.

Потерпілий в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення укладену 14 квітня 2021 року між ним та ОСОБА_5 ..

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про примирення та призначення покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до п.1 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Так, згідно умов угоди про примирення обвинувачена зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.70,72 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Оскільки умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена у даному провадженні, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обвинувачена вчинила умисні кримінальні правопорушення проти власності, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна та таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою: вчиненому повторно, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу винного, має постійне місце проживання, заміжня, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, раніше не судима, її ставлення до вчиненого, а також майновий стан, позицію потерпілого щодо призначення їй покарання. В матеріалах кримінального провадження відсутні характеристики за місцем проживання, медичні довідки щодо перебування чи не перебування обвинуваченої на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога. З матеріалів кримінального провадження також не вбачається, що обвинувачена належить до осіб з інвалідністю.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання - відсутні.

Суд не погоджується із узгодженою сторонами мірою покарання в угоді про примирення, оскільки вона суперечить вимогам ст.ст.60,79 КК України.

Згідно з ч.3 ст.60 КК України, арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Отже, обвинувачена ОСОБА_5 підпадає під категорію суб`єктів, до яких арешт не застосовуються, оскільки має на утриманні малолітню дитину віком до 7 років ОСОБА_6 , 2019 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який, згідно з законом, жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Згідно роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі ст. 75 КК, так і на підставі ст. 79 КК України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт та за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ст.ст.70,72 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, беручи до уваги вищенаведене, а саме ступінь тяжкості та обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст.79 КК України, оскільки така норма є спеціальною по відношенню до ст. 75 КК України та відповідно покращує становище обвинуваченої, і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, її виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченої запобіжні заходи не застосовувались, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся, долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 14 квітня 2021 року укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000176 від 25.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185 КК України, частиною 2 статті 185 КК України.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за сукупністю кримінальних правопорушень та правил складання покарань у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 01 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно ч. 1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 19 травня 2021 року.

Речовий доказ історію по картковому рахунку АТ «Райффайзен БАНК Аваль» з 18.02.2021 до 21.02.2021 ОСОБА_4 , яка приєднана до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.03.2021 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ коробку мобільного телефону «ОРРО А12», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , яка передана на зберігання власнику ОСОБА_4 на підставі постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.03.2021 року залишити власнику ОСОБА_4 .

Речовий доказ диск для лазерних систем зчитування білого кольору, марки «Artex», CD-R, ємкістю 700 CD, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження «Ломбард Бичков і ОСОБА_7 » від 18.02.2021 з камер відеоспостереження, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.03.2021 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ квитанцію «Ломбард Бичков та Шешуков» до договору №61115 від 18.02.2021, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.03.2021 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ мобільний телефон «ОРРО А12», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 на підставі постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.03.2021 року залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесульного кодексу України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1