Справа № 304/1001/20 Провадження № 1-кп/304/129/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000010 від 13 липня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буківцево Великоберезнянського району Закарпатської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, перебуває у цивільному шлюбі, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, за наступних обставин.
Так, 12 липня 2020 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення фізичного болю, стиснутою в кулак рукою, наніс два удари в область живота своїй доньці ОСОБА_4 , та руками штовхнув її в груди від чого остання не втрималась на ногах і впала на дрова, які лежали на землі, в результаті чого останній було завдано фізичний біль, який не спричинив тілесні ушкодження.
Тим самим ОСОБА_5 вчинив умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто скоїв проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним проступку, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що 12 липня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 у нього виникла сутичка з родичами. Зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому йому важко згадати деталі події. Щиро розкаявся, просив призначити йому покарання у виді громадських робіт.
Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що примирилася з батьком. Претензій матеріального чи морального характеру до нього не має. Разом із цим просила суд застосувати до обвинуваченого покарання у виді громадських робіт.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України побої відносяться до кримінальних проступків.
Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, відповідно до статті 89 КК України раніше не судимий, на диспансерному обліку в лікаря психіатра не перебуває, разом із цим перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога з 2008 року з діагнозом: F 10.20.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За сукупності наведених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, врахувавши позиції прокурора, потерпілої та обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії. Саме таке покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Покарання у виді громадських робіт є достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1