Справа № 947/7879/20
Провадження № 1-кп/947/108/21
УХВАЛА
06.05.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002568 від 18.07.2019, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження №0002568 від 18.07.2019, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні 21.12.2020 захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 надав клопотання (т.1 а.п.211), про визнання протоколу слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 та висновку судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020 недопустимими доказами.
В обґрунтування свого клопотання адвокат зазначив, що ДТП за участю ОСОБА_3 сталася 18.07.2019. Повідомлення про підозру у вчиненні злочину вручено ОСОБА_3 лише 12.03.2020 без участі адвоката, при тому що ОСОБА_3 заявив про бажання отримати правову допомогу, вказавши конкретного адвоката. У період з 18.07.19 по 12.03.20 ОСОБА_3 перебував у статусі свідка. У цьому статусі він був допитаний і з ним проведено слідчий експеримент, з повідомленням про кримінальну відповідальність за відмову від показань і за завідомо недостовірні показання, що відбувалося без адвоката. Договір про надання ОСОБА_3 правової допомоги був укладений 16.03.2020, лише тоді, коли сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із клопотанням про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було розглянуте слідчим суддею 17.03.2020. А наступного дня, 18.03.2020, коли ОСОБА_3 із захисником прибули для ознайомлення із матеріалами справи, йому було повідомлено про завершення досудового слідства та відкриття матеріалів згідно зі ст.290 КПК України. З огляду на очевидну неповноту досудового слідства, після ознайомлення із матеріалами провадження стороною захисту подано клопотання про проведення додаткових слідчих дій, які були проігноровані з підстав завершення досудового слідства. Оскарження цих порушень до слідчого судді позитивних наслідків не мало. Між тим, право на захист передбачає перш за все можливість належно підготуватись до правового захисту, з`ясувавши всі обставини справи, та брати участь у слідчих діях з врахуванням цих знань. Згідно ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Згідно ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, які були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним або обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Є очевидним, що у цій справі недопустимими доказами є похідні від показань ОСОБА_3 під час допиту його у якості свідка, та під час слідчого експерименту з ним у тому ж статусі. Зокрема, це висновок судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020, з встановленням обставин і механізму ДТП. Тому, захисник просить суд визнати ці докази недопустимими та припинити їх дослідження.
Адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив задовольнити клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні наполягав залишити без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про визнання протоколу слідчого експерименту свідка ОСОБА_3 та висновок судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020 недопустимими доказами, оскільки вказані процесуальні дії проведенні у відповідності з КПК України.
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора та додав, що порушень прав ОСОБА_3 на захист не було.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала позиції прокурора і свого представника.
Суд, дослідивши клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, приходить наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В даному випадку є очевидним, що під час проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 , який надалі був визнаний підозрюваним і обвинуваченим, були істотно порушенні його права і свободи на захист.
Так, під час проведення слідчого експерименту водій ОСОБА_3 перебував в статусі свідка. У цьому ж статусі він був допитаний, з повідомленням про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо недостовірних показань. Після чого, 12.03.2020 ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину. Тобто, під час проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 він перебував в статусі свідка, хоча очевидно для слідчого і прокурора ОСОБА_3 планувалося вручення повідомлення про підозру та пред`явлення обвинувачення.
Судом також достовірно встановлено, що під час проведення судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020 з встановлення обставин ДТП, експертом використовувався протокол слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 , про що безпосередньо вказано у самому висновку експерта.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права, відповідно до п.4 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до вимог ч.1 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Крім того, у даному випадку, необхідно застосувати концепцію «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 (Gafgen v. Germany) та «Яременко проти України» від 30.04.2015 (Yaremenko v. Ukraine), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто судова автотехнічна експертиза №164-А від 24.02.2020, проведена з використанням недопустимого доказу, сама є недопустимим доказом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує, зокрема, що кожен має право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який повинен установити обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення.
Отже враховуючи вищевикладене, протокол слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 і, як наслідок, висновок судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020, наданий стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд вважає отриманим з істотними порушеннями права на захист і вимог КПК України, а тому визнаються судом недопустимими доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.87, ст.89, 242 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про визнання недопустимими доказів - задовольнити.
Визнати недопустимими доказами протокол слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_3 та висновок судової автотехнічної експертизи №164-А від 24.02.2020.
Припинити дослідження вказаних доказів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1