Ухвала

Іменем України
20 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 308/5827/21

Провадження № 51 2494 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні подання голови Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло подання голови Закарпатського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження № 308/5827/21 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000015, з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області.
Подання мотивовано тим, що досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється П?ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові. Проте, ні клопотання, ні додані до нього матеріали не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували місцезнаходження П?ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, у м. Ужгороді чи в Ужгородському районі Закарпатської області. Зазначено, що факт місцезнаходження органу досудового розслідування в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не підтверджено, оскільки в матеріалах справи відсутній витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, що підтверджує утворення та функціонування в місті Ужгороді вказаного слідчого відділу, у зв`язку із чим матеріали провадження необхідно передати з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ст. 14 ч. 1 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ст. 8 ч. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до ст. 34 ч. 1 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 34 цього Кодексу, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
З наданих суду касаційної інстанції матеріалів вбачається, що до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у межах кримінального провадження №0000015від 20 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

Відповідно до ст. 132 ч. 2 п. 1 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Положення ст. 38 КПК України встановлюють, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ст. 9 ч.ч. 1, 4 Закону України «Про державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи. Для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюється територіальне управління, розташоване у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області.
Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 9 ч. 6 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 ч. 1 цього Кодексу.
Отже, слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.
Як вбачається із матеріалів провадження, наказом Державного бюро розслідувань від 20 жовтня 2020 року № 198 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на 2020 рік», внаслідок організаційно-штатних змін у структурі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з 01 березня 2021 року утворені слідчі відділи, в тому числі П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Ужгороді).

Наказом директора ТУ ДБР у місті Львові № 21-ОА від 26 квітня 2021 року вказано вважати місцем фактичного розташування П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові наступну адресу вул. Собранецька, 145, м. Ужгород.
Таким чином, оскільки в даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється слідчим П?ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 , за правилами кримінального процесуального законодавства слідчий повинен звертатися із клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за місцезнаходженням слідчого підрозділу (відділу) територіального управління ДБР.
Тому вказане клопотання надійшло до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з дотриманням правил підсудності та права кожного на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, яка визначається згідно із порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для направлення матеріалівпровадження № 308/5827/21 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області, а тому подання голови апеляційного суду необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Подання голови Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3