Справа №127/7287/21
Провадження №1-кс/127/3333/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000142 від 22.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000142 від 22.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що що ОСОБА_5 спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, домовились між собою про зустріч біля будинку АДРЕСА_1 .

Так, 21.03.2021, близько 18.00 год., ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, помітили біля під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_1 , раніше не знайомого їм ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи у стані наркотичного сп`яніння та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вони знаходиться у громадському місці, а саме у під`їзді багатоквартирного житлового будинку, у вечірній час, порушуючи спокій та нормальний відпочинок громадян, діючи публічно, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження іншої особи, використовуючи малозначний привід, застосували до ОСОБА_8 фізичне насильство, яке виразилось у тому, що ОСОБА_5 наніс останньому декілька ударів в область голови, заздалегідь заготовленим предметом ззовні схожим на биту, а ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 один удар в область голови, заздалегідь заготовленим предметом, ззовні схожим на хокейну ключку.

Внаслідок таких умисних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 6082 від 21.03.2021, у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження забій, підшкірний крововилив м`яких тканин голови.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

22.03.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події; протоколами допитів свідків; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 7 років позбавлення волі.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні; незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи і стійких соціальних зв`язків.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; застава, оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 забіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тому слідчий просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки останній навчається.
Підозрювана ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчий зазначає у клопотанні наступні ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК Україна, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (яким конкретно не зазначено).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а саме Постанову ЄСПЛ у справі "Чанєв проти України" від 09.10.2014 року (скарга № 46193/13), Постанову ЄСПЛ від 12.03.2009 у Справі "Олександр Макаров проти Російської Федерації" (скарга № 15217/07), Постанову ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 року (скарга № 7064/05), Постанову ЄСПЛ у справі "Сізарєв проти України" від 17.01.2013 (скарга № 17116/04), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З урахуванням наведеного, на переконання слідчого судді, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, про який зазначала сторона обвинувачення є обґрунтованим. Однак попередження даного ризику шляхом застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, без застосування обов`язку здати на зберігання слідчому документів, що дають право виїзду за кордон або без застосування електронного засобу контролю, є неможливим.
У клопотанні слідчий та прокурор не просять застосувати до підозрюваного вищевказані обов`язки, а тому застосування цілодобового домашнього арешту не зможе попередити настання встановлених ризиків.
З цих підстав, слідчий суддя, переконується в доцільності відмовити в задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000142 від 22.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя