Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №283/613/20
провадження №1-кп/279/172/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в колегіальному складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з секретарем ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 (дистанційно), потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000053 від 27.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плугатар Малинського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, судимого 07.02.2017 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.286 ч.2, 75 КК України до 4 р. п/в з позбавленням права керування т/з на 3 р., з іспитовим строком 2 роки, 10.01.2020 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 р. 6 міс. о/в з позбав. права керування т/з на 2 міс., 11.05.2021 року Богунським районним судом м.Житомира за ст.15 ч.2 185 ч.1, 70 ч.4 КК України до 1 р. 6 міс. о/в з позбав. права керування т/з на 2 місяці (ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області УДЗ від відбування основного покарання на 5 міс.5 днів), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 115 ч.2 п.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 27.01.2020 року близько 08.00 год. в АДРЕСА_1 , здійснював догляд за малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав плакати, що роздратувало ОСОБА_8 і він вирішив вбити малолітнього ОСОБА_6 шляхом задушення. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 схопив малолітнього ОСОБА_6 за тулуб, поклав на диван та правою рукою почав його здушувати, закривши йому ніс та рот, закриваючи таким чином дихальні шляхи, при цьому усвідомлюючи, що своїми діями позбавляє потерпілого життя та бажаючи настання таких наслідків, доки малолітній ОСОБА_6 не втратив свідомість. Після цього, непритомне тіло дитини ОСОБА_8 вкрив ковдрою, придавши вигляд, що дитина спить. Злочин не було доведено до кінця, оскільки свідок ОСОБА_9 виявила непритомного ОСОБА_6 , надавши йому домедичну допомогу, привела у свідомість та викликала швидку медичну допомогу, після чого ОСОБА_6 було доставлено до лікувального закладу та надано медичну допомогу. В процесі замаху на вбивство ОСОБА_8 заподіяв малолітньому ОСОБА_6 фізичну шкоду у виді гострої механічної асфіксії.

Своїми умисними діями, які виразились в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті малолітній дитині, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.15 ч.2 115 ч.2 п.2 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, висновками експертиз, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення. Дав показання про те, що його малолітній син почав плакати, він хотів його заспокоїти, тому душив. Дитина почервоніла, потім втратила свідомість, тому він злякався і відпустив його. В цей час він ходив по хаті. Через хвилину зайшла мати. Хвилини дві дитина не приходила до свідомості. Прибігли свідки, почали робити штучне дихання, бризкати на дитину водою і він прокинувся. Наміру вбивати не мав, у вчиненому кається, раніше таких випадків не було.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання про те, що в день події була в м.Київ, їй о 09-ій год. зателефонувала свекруха та повідомила, що треба приїхати додому, сказала, що ОСОБА_10 хотів задушити сина ОСОБА_11 . Об 11-12 годині вона приїхала в лікарню, на обличчі дитини побачила крововиливи у виді цяточок. В лікарні перебували тиждень. Свекруха розповіла, що залишила її сина та свого 4-річного сина з ОСОБА_12 . Коли повернулась через 30-40 хвилин, то побачила, що дитина лежить. ОСОБА_10 сказав, що спить. Свекруха відкрила ковдру та побачила, що той синій, почала приводити його до тями. Дитина записана на неї, син гостював у батька. До цього агресії до дитини обвинувачений не проявляв, грався з ним. Думає, що можливо син заважав ОСОБА_12 , той живе в родині, де постійно малі діти і ще народився і син.

Свідок ОСОБА_9 (мати обвинуваченого) дала показання про те, що її онук ОСОБА_11 гуляв біля сина ОСОБА_12 . Вона вийшла в справах, а коли через 15 хвилин повернулась, то виявила, що ОСОБА_11 лежить на дивані, вкритий ковдрою, привідкривши яку виявила, що він синій (що це означає, пояснити не змогла). Почала викликати швидку, будила дитину. Злякалась, що з дитиною щось не те, бо він гуляв, а тут вже спить. В свідомість онука привела «швидка». На її запитання, чому дитина спить, син ОСОБА_10 сказав, що він дитину заспокоїв. Про те, щоб він дитину бив чи душив, не говорив. На обличчі дитини бачила якість крапочки. «Швидка» сказала, що необхідно повідомити поліцію, бо вона їм сказала, що син душив онука. В лікарні сказали, що нічого страшного не виявили, з невісткою в лікарні онук був два дні.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що до неї зателефонувала ОСОБА_14 та попросила прийти. ОСОБА_15 тримала дитину на руках. Вона запропонувала викликати «швидку» та поліцію. На дитину пирскали водою і він відкрив очі. Медична допомога прибула хвилин за 40. Дитина вже була в свідомості, вини її перевдягли. На обличчі хлопчика зліва був видний слід від пальця. Пізніше ОСОБА_10 при ній показував, як душив.

Свідок ОСОБА_16 (фельдшер служби невідкладної медичної допомоги) дав показання про те, що в складі бригади медичної допомоги через пів години після повідомлення прибув на виклик. Дитина знаходилась на дивані, в ділянці обличчя дитини побачив почервоніння, схоже від стискання руки. Синців, крововиливів не було. Дитина була в свідомості, спокійна, стан задовільний. Зі слів родичів батько душив дитину. Тому, для подальшого діагностування дитину було доставлено до лікарні.

Свідок ОСОБА_17 (лікар невідкладної служби невідкладної медичної допомоги) свідчив про те, що було отримано виклик до дитини, бабуся якої повідомила, що батько дитини її придушив. Прибули хвилин за 30-40. При огляді було встановлено, що дитина в задовільному стані, допомоги не потребувала, життєві показники (дихання, серцевий ритм, свідомість) в нормі. На нижній щелепі було почервоніння шкіри (гіперемія), тілесних ушкоджень не виявлено. Для подальшого огляду доставили до лікарні.

Свідок ОСОБА_18 дала показання про те, що виконувала обов`язки завідувача дитячого відділення лікарні. Оглядала дитину ОСОБА_6 , 2018 р.н.. було призначено огляд травматолога, консиліуму лікарів. Дитина була в`яла, на обличчі та вушних раковинах були дрібні крововиливи, які вони пов`язали з асфіксією, оскільки бабуся розповіла, що на певний час відлучилась, коли повернулась, то виявила, що дитина вкрита ковдрою, була синя, без дихання, надала першу допомогу, привела до свідомості. Мама дитини приїхала пізніше.

Свідок ОСОБА_19 (мати потерпілої) свідчила про те, що її онук ОСОБА_11 залишався у бабусі - матері обвинуваченого, бо її дочка ОСОБА_20 поїхала у Київ. По телефону дочка їй повідомила, що ОСОБА_10 намагався задушити ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_21 показала, що від односельчан чула про те, що ОСОБА_22 намагався задушити сина.

Свідок ОСОБА_23 свідчив про те, що проживав в родині ОСОБА_8 , про подію дізнався від дружини ОСОБА_14 по телефону, очевидцем не був.

Висновками експертів за результатами проведених судово-медичних експертиз встановлено, що на час проведення 27.01.2020 року огляду ОСОБА_6 яких-небудь видимих тілесних ушкоджень не виявлено (синців, садин не виявлено, крововиливів у слизові оболонки очей, білкову оболонку обох очей не виявлено) (Висновок експерта №21 від 31.01.2020, т.1, а.182, Висновок експерта №27 від 24.02.2020 р. т.1, а.185); через невиявлення при огляді лікарем-окулістом 28.01.2020 року будь-якої патології з боку органів зору, які б вказували на ознаки гострої механічної асфіксії (закриття дихальних отворів сторонніми предметами), не встановлено обставини, механізм утворення та ступінь тяжкості заподіяних малолітньому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (Висновок експерта №31 від 26.02.2020 року т.1, а.189-190, Висновок експерта №37 від 16.03.2020 р. т.1, а.195-198). Судово-медична експертна комісія у своєму висновку №37 від 16.03.2020 року зазначила про те, що на підставі наявних медичних документів та розбіжностях, які в них містяться, власне тілесні ушкодження у дитини за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, а також небезпеку для життя та здоров`я дитини та обставин, вказаних в постанові, оцінити неможливо, комісія не змогла дати відповідь на запитання, чи могли зафіксовані в медичних документах тілесні ушкодження виникнути в результаті умисного здавлення органів дихання малолітнього потерпілого у спосіб, як це пояснив та вказав під час слідчих дій підозрюваний ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №41-2020 від 11.02.2020 р. (т.1, а.171-173) ОСОБА_8 виявляє ознаки змішаного розладу особистості, які зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання, знаходяться в межах патології особистості та не позбавляють здатності усвідомлювати значення своїх дій на керувати ними, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно акту Д-26 від 11.02.2020 р. (т.1 а.176) має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, примусового лікування не потребує.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є рапорт чергового Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про надходження о 08.42 год. зі служби 102 повідомлення ОСОБА_9 про те, що батько душив дитину 2 років (т.1, а.127); рапорт чергового Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про надходження об 11.02 год. зі служби 102 повідомлення з Малинського ТМО про те, що поступив ОСОБА_6 , 2018 р.н., якого побив батько, діагноз: забій м`яких тканин обличчя (т.1,а.126); протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.01.2020 року ОСОБА_24 про те, що 27.01.2020 року близько 08 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання, спричинив тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_6 (т.1, а.128); заява ОСОБА_6 від 27.01.2020 р. про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за спричинення ушкоджень спільному синові ОСОБА_6 (т.1, а.129); протокол огляду від 27.01.2020 р., в якому зафіксовано обстановку на місці події (т.1, а.131-135); протокол огляду від 30.01.2020 р., в якому зафіксовано вилучення з місця події підковдри, дитячого одягу (т.1, а.137-144); копія картки виклику швидкої медичної допомоги від 27.01.2020 р. №507, згідно записів в якій, приводом для виклику була травма обличчя (т.1, а.148), копія карти виїзду швидкої медичної допомоги №507 від 27.01.2020, згідно записів якої за результатами виїзду було встановлено попередній діагноз забій м`яких тканин обличчя (п.26), зі слів оточуючих було встановлено, що батько з незрозумілих обставин наніс тілесні ушкодження, при огляді на обличчі, а саме в ділянці виличної кістки з обох боків гематоми круглої форми в діаметрі 1-1,5 см червоного кольору з незначною припухлістю, болючістю при пальпації (т.1, а.146-147); копія анамнезу від 27.01.2020 року (прізвище хворого не вказано), в якому визначено діагноз: стан після гострої асфіксії (внаслідок удушення), анемія (т.1, а.152), протокол слідчого експерименту від 30.01.2020 року за участі свідка ОСОБА_9 , в якому зафіксовано відтворення свідком відомих їй обставин події, до якого додано фото таблицю (т.1 а.154-163); протокол слідчого експерименту від 30.01.2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_8 , текстова частина якого фактично містить показання обвинуваченого на місці події (т.1 а.215-217).

Зміст переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_8 підтверджує дані ним в судовому засіданні показання. Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_8 повідомив та продемонстрував, що в день події він знаходився вдома, лежав на дивані. Його син ОСОБА_11 почав плакати. Щоб той перестав плакати, він поклав його на диван, рукою тримав за шию, почав душити, поки той не посинів. Накрив дитину ковдрою з головою. Через пару хвилин прийшла його мати, якій він сказав, що дитина спить. Мати взяла дитину на руки, викликала «швидку».

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що коли повернулась додому, то син ОСОБА_10 повідомив, що її онук ОСОБА_11 спить. Побачила, що дитина вкрита ковдрою, а її обличчя синє. ОСОБА_10 сказав, що хотів його задушити.

Проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його каяття у вчиненому, сприяння в розкритті кримінального правопорушення, оскільки він вину визнав повністю, на намагався уникнути відповідальності, давав правдиві показання.

Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Вказана в обвинувальному акті як обтяжуюча обставина вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, враховуватись не може, оскільки є кваліфікуючою ознакою.

Як особа ОСОБА_8 молодого працездатного віку, по місцю проживання характеризується негативно, проживає в багатодітній родині, яка налічує 9 осіб, 5-ро з яких неповнолітні, на спеціалізованих обліках не перебуває, притягувався до кримінальної відповідальності .

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом?якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд вважає, що його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання, оскільки вчинено особливо тяжкий злочин, шкоди яким завдано малолітній дитині.

В той же час, оскільки судом встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, даючи правдиві показання, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягала, суд вважає за можливе на підставі ст.69,ч.1 КК України призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Оскільки злочин вчинено до ухвалення вироку Богунського районного суду м.Житомира від 11.05.2021 року, то остаточне покарання призначається шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання, яке було призначено вищевказаним вироком, за правилами ст.70 ч.4 КК України.

При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України у строк покарання, остаточно визначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте ОСОБА_8 частково за вищевказаним вироком, яке в перерахунку відповідно до ст.72 КК України, враховуючи його умовно-дострокове звільнення на 5 місяців 5 днів обмеження волі, що відповідно становить 2 місяці 17 днів позбавлення волі, становить 6 місяців 13 днів позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів вирішується відповідно до положень ст.100 ч.9 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 115 ч.2 п.2 КК України, і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді семи років позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити за правилами ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення призначеним покаранням покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.05.2021 року, та визначити остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі .

Зарахувати у строк покарання, остаточно визначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбуте за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.05.2021 року в перерахунку за правилами ст.72 КК України у виді шести місяців 13 днів позбавлення волі.

Зарахувати як відбуте ОСОБА_8 покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2020 року по 30.03.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_8 в порядку приведення вироку до виконання.

Речові докази дитячі колготи, підковдру, кофту, які зберігаються в кімнаті речових доказів Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, повернути ОСОБА_9 , арешт на вказані речі скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3