Кримінальне провадження № 1-кс/760/6226/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою у кримінальному провадженні № 0000839 від 01.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого неофіційно, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

09.07.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на строк досудового розслідування, тобто до 15.08.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_5 ).

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 09.07.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

«Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 спільно з раніше знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому слідством місці в невстановлений час, але не пізніше 04:00 01.04.2021, увійшли у злочинну змову, по вчиненню ряду кримінальних правопорушень, корисливого характеру, з метою власного незаконного збагачення.
Так, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , розробили та узгодили злочинний план, визначивши, що об`єктом злочину стануть термінали та банкомата самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», які розташовані в приміщеннях будинків на перших поверхах, доступ до яких можливо здійснити з вулиці та які не обладнані стаціонарними постами охорони. Згідно вказаного плану ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , в нічний час доби повинні прибути до будинку, на першому поверсі якого розміщений термінал самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», за допомогою заздалегідь заготовлених предметів зламати вхідні двері приміщення та проникнувши до сховища терміналу самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», викрасти касету із грошовими коштами.
Крім цього, 15.05.2021 року приблизно о 04:20 годині ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, вчинене групою осіб, на транспортному засобі Opel Vectra н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: м. Київ, бульвар Перова 23, де в приміщенні на першому поверсі знаходився банкомат самообслуговування АТ КБ «Приватбанк» № САК22699, який був обраний об`єктом злочину. Прибувши до вказаного приміщення, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 за допомогою попередньо заготовлених інструментів, а саме газового балону з написом «метан», запустили газ до отвору в банкоматі самообслуговування АТ КБ «Приватбанк» № САК22699, після чого просунули до отвору кабель, в подальшому відійшовши на безпечну відстань ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 прикріпили до іншого кінця кабелю акумулятор, що призвело до виникнення іскри в отворі банкомату, що в свою чергу призвело до детонації газу метану та вибуху. Від вказаного вибуху вибило металопластикові вхідні двері приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , продовживши реалізовувати спільний злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, вчинене групою осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, проникли до приміщення в якому знаходився банкомат самообслуговування AT КБ «Приватбанк» № САК22699, та оцінивши, що в результаті вибуху не відкрилося сховище банкомата, що унеможливлювало доведення злочину до кінця без вчинення додаткових підготовчих дій. Тобто на даній стадії ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 зрозуміли, що засоби, які вони використовують та дії які вчинили не відповідають бажаному призначенню і за своїми об`єктивними властивостями не здатні призвести до бажаного ним злочинного наслідку.
В подальшому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 усвідомивши можливість викриття сторонніми особами та неможливість вчинення всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, припинили злочинне діяння та зникли з місця злочину на автомобілі Opel Vectra н.з. НОМЕР_1 .
Усього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 намагалися таємно викрасти чуже майно, яке належить АТ КБ «Приватбанк», на загальну суму 606 800 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, які завдали матеріальний збиток у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
У вчинені кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
Вина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується зібраними, в ході досудового розслідуваннями, в кримінальному провадженні доказами:
- Протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
- Протокол прийняття заяви від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- Протоколом огляду місця події від 15.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .
- Протоколом обшуку від 15.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 ( транспортний засіб Опель Вектра);
- Протоколом обшуку від 15.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 (транспортний засіб Опель Зафіра);
- Протоколом обшуку від 15.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 .
- Протоколом затримання ОСОБА_8 , від 15.05.2021 року.
- Протоколом затримання ОСОБА_5 від 15.05.2021 року.
- Протоколом огляду відеозапису від 15.05.2021 року.
- Протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4
- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5
- Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6
- Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7
- Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
17.05.2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.07.2021.
Постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування продовжено до 15.08.2021 року.
Санкція кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі до восьми років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
3) Переховуватись від органів досудового слідства та суду.
ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Таким чином, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин ОСОБА_5 , може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.
4) Вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 , тривалий час займався незаконною діяльністю з метою збагачення, вчиняє однотипні кримінальні правопорушення, а також те, що він офіційно не працює та вчиняв злочинні дії які мали корисливий умисел то можна зробити припущення про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та її належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть надати можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного».
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, що підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечували проти задоволення клопотання, просили замінити запобіжний захід та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Зокрема, захисник звернув увагу на те, що підозрюваний вину не визнає, зазначив про недопустимість доказів у справі, а також те, на дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні та стан здоров`я підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, так, в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» (заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Оскільки суд погоджується з тим, що існують ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (з огляду, в тому числі на те, що підозрюваний мав судимості за однотипними кримінальні правопорушення), то погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Підозрюваний ОСОБА_5 хоча і не має офіційного місця роботи, але має постійне місце проживання у м. Києві по місцю реєстрації, де мешкає разом із дочкою та онуком. Отже, на думку суду, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать, що у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків. Але клопотання як і пояснення прокурора в судовому засіданні узагалі не містять мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для подальшого застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу в виді тримання під вартою. На думку суду, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, а також відповідності особистості підозрюваного та іншим наведеним обставинам, такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт строком на 35 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, буде достатнім. При цьому домашній арешт полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням ОСОБА_5 , з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Також слід покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 35 дні, а саме не відлучатися з місця проживання інакше, як за викликом слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження; цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; носити електронний засіб контролю.

На думку суду, саме наведений запобіжний захід усуне встановлені судом ризики, є достатнім та дієвим, так як наведені особистісні та характеризуючи відомості ОСОБА_5 значно знижують, у поєднанні з запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту і покладеними обов`язками, вірогідність вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником яких є визначений судом запобіжний захід.

Суд зауважує, що ним також перевірено в судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо внаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, у ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести наступні слідчі, процесуальні дії: провести наступні слідчі, процесуальні дії:

- отримати висновки раніше призначених експертиз;

- провести опитування значної кількості свідків, тощо.

Разом з тим, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку та що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні за скаргою № 12369 від 26.06.1991 у справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України» за скаргою № 38717/04 від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України», п.п. 29, 41.

Одночасно слідчий суддя зауважує, що навіть при незмінності певних ризиків та обставин, постійно змінюється така важлива обставина як час перебування під вартою.

ЄСПЛ неодноразхово зазначав, що загальні принципи щодо права на судовий розгляд у розумний термін гарантовано п. 3 ст. 5 Конвенції («Кудла проти Польщі», № 30210/96, пар.110, та «Маккей проти Сполученого Королівства», № 543/03, пар. 41-44, «Харченко проти України» № 40107/02 від 10.02.2011, «Ігнатов проти України» № 40583/15 від15.12.2016).

Крім того, ЄСПЛ констатував своїм рішенням від 17.10.2019 у справі «Цаценко та Рябоконь проти України», вказавши, що у цій справі тривалість тримання заявників під вартою на стадії судового розслідування була надмірною.

При цьому враховується, що ЄСПЛ в низці рішень, зокрема, у справі за скаргою № 40107/02 від 10.02.2011 «Харченко проти України», п. 80, зазначив про необхідність перевірки можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, констатувавши, що «національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою».

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 01.04.2021 до ЄРДР за № 0000839, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід задовольнити частково.

Крім того слід зазначити, що у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що в його відношенні в день затримання та доставлення в Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві вчинялось насилля. Однак після надання цих пояснень ОСОБА_5 робити з цього приводу офіційну заяву відмовився, питання про відповідне реагування на цей випадок відповідно до вимог закону, перед судом не ставив.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 197, 199, 201, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу (у вигляді тримання від вартою) у кримінальному провадженні № 0000839 від 01.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначити в 35 днів.

Ухвала діє до 15 серпня 2021 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення, а саме доставити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 35 (тридцять п`ять днів), а саме:

- не відлучатися з місця проживання інакше, як за викликом слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

- повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження;

- цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору, а також для виконання конвойній службі.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали до 15.08.2021 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1