Справа № 191/1601/20
Провадження № 1-кп/191/170/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000438 від 31 березня 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.02.2002 Павлоградським районним судом за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ч.1 ст.296, ст..42 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 25.06.2004 умовно-достроково на не відбутий строк 1 р. 6 міс. 17 днів;

- 14.08.2006 Апостолівським районним судом за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71, 81 ч.4 частково приєднано не відбутий строк 6 міс. по вироку від 12.02.2002 до відбуття 5 р. 6 міс. звільнився 22.03.2010 умовно-достроково на не відбутий строк 1 р. 3 міс. 17 днів;

- 27.12.2010 Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України за ч.2 ст.185 КК України до 1 р. 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст.71, 81 ч.4 частково приєднано не відбутий строк 6 міс. по вироку від 14.02.2006 до відбуття 2 р. позбавлення волі, звільнився 27.09.2012 по відбуттю строку покарання;

- 12.04.2014 Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 3 р.;

- 14.07.2014 Синельниківським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, с. 71 КК України до 4 р.;

- 28.10.2014 Синельниківським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 р. на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 р. по вироку від 14.07.2014 до відбуття 4 р. позбавлення волі;

- 11.08.2017 Новомосковським судом за ч.2 ст.190 КК України до 2 р. позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 міс. по вироку від 28.10.2014 до відбуття 2 р. 6 міс. позбавлення волі,

-25.02.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість повторно вчинив корисливий злочин проти власності громадян.
26.03.2020 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прибув до місця мешкання своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які мешкають за адресою АДРЕСА_2 , з якими напередодні вживав алкогольні напої, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до вхідної двері будинку за адресою АДРЕСА_2 . В цей момент господарка домоволодіння ОСОБА_6 відчинила вхідні двері будинку. ОСОБА_3 бажаючи подолати можливий опір зі сторони потерпілих, з корисливих мотивів, наніс удар рукою в область голови ОСОБА_6 , від якого остання впала на підлогу, після чого прослідував до кімнати будинку, де на той момент на дивані сидів ОСОБА_8 , після чого наніс останньому один удар цеглиною по голові, після чого ОСОБА_3 знову замахнувся цеглою, щоб нанести ще один удар по голові ОСОБА_8 , але останній прикрив свою голову правою рукою, в результаті чого ОСОБА_3 наніс йому один удар цеглою по правій руці. Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_3 відкрито викрав перебуваючий в кімнаті телевізор «ergo LE32CT 1000 AU», вартість якого згідно висновку експерта №1302/20 від 06.04.2020 становить 3500 грн., з яким залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 83 від 14.04.2020, своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження голови у вигляді садна шкіри лобної ділянки голови справа, яке за своїм характером відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто, відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Крім того 08.05.2020, приблизно о 16-00 годин, ОСОБА_3 , прийшов додому до свого знайомого ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , та з дозволу господаря зайшов до літньої кухні, де вживали алкогольні напої.

Перебуваючи у приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 , побачив електроінструмент, а саме шуруповерт, кутову шліфувальну машинку та електродриль, які належить ОСОБА_10 . Вказаний електроінструмент ОСОБА_3 , визначив, як предмети, якими можна таємно заволодіти на свою користь і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна.

Так, вже 10.05.2020, приблизно о 02-00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, знаходячись в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_3 , таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: шуруповерт «Витязь», електродриль, кутову шліфувальну машинку «Дніпро-М» з якими з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом.

Своїми злочинними діями, що виразились у таємному, повторному, умисному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток ОСОБА_10 на суму 1099 грн. 80 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та своїми показаннями підтвердив обставини вчинених ним злочинів.
В судовому засіданні пояснив, що приїхав до батька в с. Водяне Синельниківського району, де зустрів ОСОБА_11 (Несправу) та її чоловіка, пішли до них додому, сиділи відпочивали, вживали спиртні напої, потім у нього стався конфлікт з потерпілими, так як він їх звинуватив у тому, що у нього зник телефон, який потім виявили за ліжком у потерпілих вдома. Потім він ударив потерпілого ОСОБА_12 по обличчю шлакоблоком, а потерпілу по голові кулаком і вони одразу йому відали телевізор. Потім він попросив свого знайомого відвести телевізор в м. Синельникове, з метою здачі до ломбарду, так як потерпілі, на думку обвинуваченого були не праві тому і віддали йому добровільно свій телевізор, оскільки раніше викрали його мобільний телефон, який він потім знайшов під ліжком, у потерпілих вдома.
Крім того пояснив, що також у травні 2020 року розпивав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_13 , за місцем проживання ОСОБА_14 , а потім за місцем вживання спиртних напоїв викрав електроінструменти, які потім здав ломбард за допомогою випадкової людини за 600 грн, які витратив на власні потреби. Вину по епізоду крадіжки визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що весною 2020 року за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , її син ОСОБА_15 та обвинувачений разом з ОСОБА_16 , вживали алкогольні напої в літній кухні. Ранком наступного дня, її син повідомив, що зник електроінструмент. ОСОБА_15 сказав, що провидив ОСОБА_3 до воріт. ОСОБА_17 повідомив сину, що крадіжку вчинив ОСОБА_3 . Перед крадіжкою ОСОБА_3 ночував у них одну ніч. Викрадене майно, а саме: електродриль, шуруповерт та шліфувальну машинку вона викупила сама в ломбарді.
Потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що в кінці березня 2020 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 розпивали спиртні напої в АДРЕСА_2 . Обвинувачений вийшов в магазин, коли повернувся повідомив їй, що її гукає ОСОБА_18 , коли вона вийшла в коридор, нікого не було і ОСОБА_3 наніс їй удар по голові, і вона впала на підлогу. Потім обвинувачений наніс удар цеглиною по голові її співмешканцю ОСОБА_8 та забрав телевізор, який поклав у картонну коробку та поїхав на таксі. Телевізор їй повернуто, претензій до обвинуваченого вона не має, просить не призначати суворе покарання.
Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що весною 2020 року він повертався на автомобілі з с. Водяне в с. Старовишневецьке, доїхав до дороги в с. Роздори і його зупинив ОСОБА_3 та запропонував купити в нього телевізор чорного кольору в картонній коробці. Він купив телевізор у ОСОБА_3 за 700 грн. Потім дільничний повідомив йому, що телевізор був викрадений.
Свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що ОСОБА_19 є його тестем та останній купив у ОСОБА_3 телевізор за 700 грн, який був у картонній коробці.
Свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що йому зателефонував ОСОБА_22 та просив відвести обвинуваченого в м. Дніпро. Він виїхав з с. Водяне в с. Старовишневецьке. Коли приїхав на зазначену адресу, там ніхто не вийшов. Зустрів обвинуваченого, який повідомив, що необхідно забрати телевізор. Обвинувачений вийшов з двору разом с телевізором, який був у коробці і сказав, що може розрахуватися телевізором. Він провіз його метрів 200 і обвинувачений почав пропонувати придбати телевізор іншим людям, але ніхто не погоджувався і він висадив ОСОБА_3 разом с телевізором в с. Водяне і більше він його не бачив.
Свідок ОСОБА_22 суду повідомив, що дійсно він просив ОСОБА_21 відвести невідому особу з с. Водяне в м. Синельникове.
Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю на підставі досліджених судом доказів.
Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.
Так вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.03. 2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 30.03.2020 року звернулася до поліції з відповідною заявою, в якій зазначила обставини, які викладені і в обвинувальному акті (т. 2 а.с.7);
-протоколом огляду місця події від 30.03.2020 року та фото таблицею до нього під час якого ОСОБА_6 вказала на місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: будинку АДРЕСА_2 , яким зафіксована відсутність телевізору ( т.2 а.с.9-12);
-заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.с. 14);
-висновком експерта № 83 від 14.04.2020 року згідно якого тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_8 у вигляді садна шкіри лобної ділянки голови справа, за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація тілесного ушкодження голови, свідчать за те, що воно є наслідком тупої травми та спричинене не менш як одним динамічним (ударним) навантаженням тупого, твердого травмуючого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що у даному конкретному випадку не виключає дії цеглини, зазначеної самим обстеженим, або будь якого іншого предмету з подібними властивостями контактуючої частини. Вказані вище експертні та клінічні дані щодо характеру виявленого ушкодження, не суперечать строкам спричинення, вказаним в постанові слідчого та самим обстеженим, тобто 23.03.2020 року ( т. 2 а.с. 20-22);

- висновком судово-товарознавчої експертизи від 06.04.2020 року № 1302/20 згідно якого ринкова вартість телевізор «ergo LE32CT 1000 AU» становить 3500,00 грн.;
-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 , який на фото № 3 впізнав обвинуваченого, якого 26.03.2020 року зустрів на АДРЕСА_1 і який сам виносив з будинку № 78 телевізор, що було також безпосередньо підтверджено свідком в судовому засіданні ( т. 2 а.с. 36);
- протоколом огляду предмету від 01.04.2020 року під час якого свідок ОСОБА_23 надав для огляду картонну коробку в якій знаходився телевізор «ergo LE32CT 1000 AU» ( т.2 а.с. 47-49), що також було підтверджено свідком в судовому засіданні;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.04.2020 року під час якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав телевізор «ergo LE32CT 1000 AU», яким обвинувачений відкрито заволодів 26.03.2020 року ( т.2 а.с. 50-53);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.04.2020 року якою телевізор «ergo LE32CT 1000 AU» був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 ( т.2 а.с. 54-55);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 року під час якого потерпілий ОСОБА_8 за участі понятих вказав обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 56-58);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 року під час якого потерпіла ОСОБА_6 за участі понятих вказала обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 та зазначила, що обвинувачений спричинив їй удар ззаду по голові від якого вона впала на живіт обличчям донизу, в коридорі свого домоволодіння ( т.2 а.с. 59-61);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 року під час якого потерпілий ОСОБА_8 за участі понятих та експерта ОСОБА_24 вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 62-64);
- висновком експерта № 117 від 20.05.2020 року з якого вбачається що судово-медичні експертні і клінічні дані щодо характеру та локалізації тілесного ушкодження голови, встановленого у ОСОБА_8 не суперечать механізму його спричинення, викладеному в протоколі проведення слідчого експерименту за участі самого потерпілого ОСОБА_8 від 14.04.2020 року ( т.2 а.с. 66-67);.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника та понятих під час якого обвинувачений детально повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначив, що після спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи в їх домоволодінні, відкрито заволодів їх телевізором, який зняв з тумбочки, поклав до картонної коробки та залишив їх домоволодіння ( т.2 а.с. 147).
За фактом таємного викрадення чужого майна вчиненого повторно 10.05.2020 року вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та інші події від 10.05.2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що в ніч з 09.05.2020 року на 10.05.2020 року невстановлена особа, перебуваючи в гостях у сина заявниці ОСОБА_25 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу з приміщення літньої кухні викрала майно, що належить заявниці ( т.2 а.с.92);
-протоколом огляду місця події від 10.05.2020 року та фото таблицею до нього під час якого ОСОБА_5 вказала на місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: територія домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , де на момент огляду були відсутні шуруповерт, кутова шліфувальна машинка та електричну дриль, які належали останній ( т.2 а.с. 94-98);
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 19.05.2020 року № 2090/20 згідно якого ринкова вартість шуруповерта «Витязь», електродрилі, кутової шліфувальної машинки «Дніпро-М» становить 1099,80 грн. (т. 2 а.с. 103-107);
- протоколом огляду предмету від 11.05.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого, предметом огляду була кутова шліфувальна машинка «Дніпро- М» ( т.2 а.с. 115-117), яка постановою від 11.05.2020року визнана речовим доказом по справі та передана потерпілій ОСОБА_5 для зберігання ( т.2 а.с. 118-119);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника та понятих під час якого обвинувачений детально повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначив які саме речі він викрав з домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 ( т. 2 а.с. 148).
Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про виклик свідка, оскільки останній не зміг повідомити суду прізвище свідка.
Суд не приймає до уваги покази обвинуваченого в частині, що потерпіла ОСОБА_6 та ОСОБА_8 добровільно віддали йому телевізор, так як попередньо викрали в нього мобільний телефон та вважали себе винними перед ним. Оскільки дана обставина спростовується показами потерпілої в судовому засіданні. Крім того обвинувачений сам в судовому засіданні пояснив, що знайшов свій телефон потім під ліжком в приміщенні потерпілих, а потім відкрито заволодів чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, спричинивши легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та досяг відповідного віку. Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставина щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті в судовому засіданні не підтверджена. Так як ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинених ним злочинів, не означає, що ОСОБА_3 повністю визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілим, демонструє готовність понести заслужене покарання. Оскільки обвинувачений навіть не вибачився перед потерпілими.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином та тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який раніше неодноразово судимий, за скоєння аналогічних корисливих злочинів, за місцем мешкання характеризується негативно, але на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, офіційно не працюючий, але має незадовільний стан здоров`я, а саме: діагноз «ВІЛ-інфекція ІІІ клінічної стадії. Орофарингеальний кандидоз. Ангулярний хейліт, хронічний гепатит «С» середньої ступені активності (ПЦР+)» а також обставину, що обтяжує покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1,75 КК України відсутні.
З урахуванням обставин справи, що обтяжуює покарання та особи обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах санкції даних статей, але не в максимальному розмірі, оскільки обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, частково відшкодував завдані збитки, шляхом часткового повернення майна. Вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочини 26.03.2020 року та 08.05.2020 року, а саме до постановлення вироку Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.02.2021 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185 ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, який набрав законної сили 30.03.2021 року то остаточне покарання останньому сліди призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 4 років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.70ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 25.02.2021 року більш суворим призначеним за цим вироком остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк покарання для ОСОБА_3 обчислювати з 11.05.2020 року.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити незмінним - у виді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення судово товарознавчих експертиз № 1302/20 від 06.04.2020 року та № 2090/20 від 19.05.2020 року в сумі 600 (шістсот) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_26 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 .

Речові докази - телевізор «ergo LE32CT 1000 AU» - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 ( т.2 а.с. 54,55); кутову шліфувальну машинку «Дніпро-М» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 ( т.2 а.с.118,119).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1