Справа № 348/1594/21
Провадження № 11-сс/4808/187/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції. Вказує, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові поліції тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України перевірена слідчим суддею та підтверджена у оскаржуваній ухвалі. Зауважує, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути ризиків без взяття його під варту. Пояснює, що ОСОБА_7 : може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, за який передбачено відповідальність у вигляді обмеження або позбавленням волі на строк до п`яти років; може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 знає його анкетні дані та місце роботи, а також на свідків, з якими він проживає в одному населеному пункті та перебуває у близьких дружніх відносинах, в зв`язку з цим, перебуваючи на волі об`єктивно матиме можливість вчиняти тиск на вказаних осіб; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний відмовився від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про його відмову від співпраці з правоохоронними органами; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він вчинив злочин не тільки проти авторитету правоохоронних органів, а й проти авторитету держави в цілому, що свідчить про нехтування ним суспільними норми та законами України. Вважає безпідставним твердження слідчого судді про те, що прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилається на вимоги ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зміст ч. 1, ч. 3 ст. 183 КПК України. Вказує, що необхідно врахувати той факт, що ОСОБА_7 після нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції, намагався втекти з місця події, відмовився від проходження освідчення на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, надав слідчому неправдиві відомості про місце роботи, чим перешкоджав кримінальному провадженню. Стверджує, що не зважаючи на викладені обставини, слідчий суддя не задовольнив клопотання слідчого, переконливість якого доведено в повному обсязі прокурором у суді, про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а обмежився покладенням на нього формальних обов`язків, які з урахуванням особи підозрюваного не забезпечать його належної поведінки та не утримають його від вчинення нових злочинів.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , обрано йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, покладено відповідні обов`язки на строк 2 місяці до 19 вересня 2021 року.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що у ході розгляду клопотання учасники не оспорювали обґрунтованість підозри, підозрюваний визнав вину. Дійшов висновку про недоведеність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та доведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що до підозрюваного не може бути застосовано такий запобіжний захід як тримання під вартою. Взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості, які його характеризують. Дійшов висновку, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, його репутації, тяжкості вчиненого злочину, наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк 2 місяці обов`язки, які дозволять запобігти ризику, який суд вважає доведеним та забезпечать виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, а саме: не відлучатися із населеного пункту де обвинувачений проживає, а саме: с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати на кожну вимогу слідчого, прокурора чи суду у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, наголошував на наявності всіх підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не погоджується з видом запобіжного заходу, який застосований відносно ОСОБА_7 , - особистим зобов`язанням, вказує на підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В суді першої інстанції підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за обставин викладених у повідомленні про підозру (а.п. 30-31).

Проаналізувавши сукупність отриманих під час розгляду клопотання відомостей, зокрема про часте вживання алкогольних напоїв, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку має місце ризик здійснити підозрюваним дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на ті об?єктивні дані, які відображені у матеріалах провадження, та пояснення прокурора, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Крім цього, підозрюваний не чинив спроб втекти з місця вчинення злочину та визнав вину.
Прокурор не зміг у судовому засіданні вказати, які саме документи чи речі можуть бути знищені чи спотвореними підозрюваним у кримінальному провадженні, а відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння підозрюваний скористався своїм правом, яке надане законом, що не може свідчити про перешкоджання кримінальному провадженню.
Враховуючи повне визнання вини підозрюваним, відомості про спроби протиправного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні немає. Потерпілий та деякі свідки є працівниками поліції. З копій протоколів допиту свідків та потерпілого вбачається те, що, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань.
Саме на орган досудового розслідування покладено обов`язок збирати докази та проводити розслідування злочину, незважаючи на позицію підозрюваного.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 , 1992 року народження, народився у 12-дітній сім`ї, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, єдиний у сім`ї, хто має самостійний заробіток, його дружина не працює, отримує соціальну допомогу на дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, у санкції передбачено покарання обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу), але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання буде достатнім та забезпечить запобігання відповідному ризику.
Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами на підтвердження заявлених слідчим ризиків, зробив висновок по вирішенню клопотання.

На думку суду апеляційної інстанції, за встановлених під час розгляду клопотання слідчого обставин слідчий суддя правильно дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України, його обставини, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що такий більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання, не зможе запобігти цьому ризику, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що у слідчого судді були всі підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді особистого зобов`язанняз покладенням відповідних обов`язків, що є доцільним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність особистого зобов`язання прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, суду про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 179, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4