Провадження № 1-кс/127/4487/21
У Х В А Л А
Іменем України
21 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000095 від 30.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 19.04.2021 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, яка складає 11/100 часток секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000095 від 19.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування установлено, що ОСОБА_6 , працюючи в ТОВ «Альянс», яке здійснює діяльність, пов`язану із виготовленням земельної документації, будучи обізнаними в земельному законодавстві, організував фіктивне набуття (шляхом здійснення незаконної реєстрації) ОСОБА_5 та ОСОБА_7 права власності на земельні ділянки, які на праві приватної власності належали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та їх подальший продаж, при наступних обставинах.

Так, у березні 2019 року ОСОБА_10 у невстановленому розслідуванням місці та в невстановлений час, звернулась до раніше знайомого ОСОБА_6 з проханням посприяти віднайти для придбання земельні ділянки в межах міста Вінниці. ОСОБА_6 , погодившись на прохання ОСОБА_10 віднайти земельні ділянки для продажу, маючи намір таким чином збагатитись, вирішив залучити для цього ОСОБА_11 , з яким перебував у трудових відносинах.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій ОСОБА_6 , знаючи про порядок здійснення реєстрації земельних ділянок, переслідуючи мету отримання винагороди від продажу незаконно набутого права на чужі земельні ділянки із кадастровим номером № :01:004:0128, що належала ОСОБА_8 (державний акт серії ЯК 178784) та із кадастровим номером № :01:004:0129, що належала ОСОБА_9 (державний акт ЯК 178758), використовуючи копії державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №510387, які ніби то видані на ОСОБА_5 із кадастровим номером № :01:004:0129 та інший за цим же номером та серією із кадастровим номером земельної ділянки № :01:004:0128 на ОСОБА_7 , яких ніколи не було у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , отримані ним при невстановлених слідством обставинах, у квітні 2019 року запропонував ОСОБА_11 спочатку здійснити реєстрацію земельних ділянок в реєстраційній службі на вказаних осіб на підставі вказаних копій актів, та у подальшому здійснити від їх імені реалізацію цих же земельних ділянок.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_6 та отримавши від нього копії державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 510387, які ніби то видані на ОСОБА_5 та інший за цим же номером та серією на ОСОБА_7 , копії паспортів та ідентифікаційних кодів вказаних осіб, без наявності у нього доручення чи інших підстав на вчинення будь-яких дій від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_11 19 квітня 2019 року звернувся до адміністратора відділу надання адміністративних послуг № 1 департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, ОСОБА_12 з проханням здійснити державну реєстрацію двох земельних ділянок на підставі копій державних актів.

Станом на той час ОСОБА_12 перебувала на посаді адміністратора відділу надання адміністративних послуг № 1 департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою м. Вінниця, вул. Соборна, 59, та згідно розпорядження Вінницького міського голови №349-о від 04.04.2016, виконувала наступні обов`язки: надання громадянам та суб`єктам господарювання вичерпної інформації щодо вимог та порядку одержання адміністративних послуг; видає бланки заяв та необхідні бланки документів для отримання певної адміністративної послуги, а також надає допомогу при їх заповненні, при зверненні заявника щодо отримання адміністративних послуг, в тому числі щодо видачі документа дозвільного характеру; приймає від громадян та суб`єктів господарювання заяви про надання адміністративних послуг, в тому числі видачу документів дозвільного характеру, та перевіряє наявність повного комплекту документів та відповідність зазначених у них відомостей, необхідних для одержання певної адміністративної послуги, заява та документи приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату, номер їх реєстрації та підписом адміністратора, реєстрація заяви та документів, що додаються до неї проводиться адміністратором за встановленою формою у порядку, визначеному Інструкцією із діловодства у секретаріаті міської ради та виконавчих органах міської ради, копії заяви та документів, що додаються до неї, засвідчені підписом адміністратора, у день реєстрації заяви або наступного робочого дня передаються для розгляду посадовим особам відповідних виконавчих органів міської ради та місцевих дозвільних органів, які беруть участь у наданні адміністративних послуг за певним напрямком; здійснює організаційне та інформаційне забезпечення проведення представниками виконавчих органів міської ради та місцевих дозвільних органів спільного обстеження об`єкта, по якому надається певна адміністративна послуга; забезпечує взаємодію та документообіг між виконавчими органами міської ради та місцевими дозвільними органами та їх представниками щодо видачі рішень по адміністративним послугам та документів дозвільного характеру; контролює додержання посадовими особами виконавчих органів міської ради та місцевих дозвільних органів строків розгляду звернень щодо надання адміністративних послуг, тощо.

Так, ОСОБА_12 19 квітня 2019 року, точний час слідством не встановлено, за адресою по АДРЕСА_2 , без наявності у ОСОБА_11 доручення на представлення інтересів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , отримала як адміністратор реєстраційної служби від ОСОБА_11 копії Державного акту ЯЛ№ 510387 на право власності на земельну ділянку, виданого на ОСОБА_5 та копію Державного акту за цим же номером на право власності на земельну ділянку, виданого на ОСОБА_7 , копії паспортів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та їх ідентифікаційних кодів, які зареєструвала та передала реєстратору цього ж відділу ОСОБА_13 для проведення державної реєстрації.

В свою чергу, ОСОБА_13 , перебуваючи на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, куди її призначено розпорядженням Вінницького міського голови №581-о від 04.07.2016, здійснювала реєстраційну діяльність відповідно до посадової інструкції та на неї було покладено, серед інших, наступні обов`язки: надання громадянам та суб`єктам господарювання вичерпної інформації щодо вимог та порядку одержання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; прийняття від громадян та суб`єктів господарювання документів, необхідних для державної реєстрації прав (їх копій); забезпечення взаємодії виконавчих органів міської ради, місцевих дозвільних органів та документообігу; формування та зберігання реєстраційних та облікових справ; внесення даних до Державного реєстру прав при реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень; реєстрація речових прав на нерухоме майно; надання інформації з державного реєстру прав; накладення та зняття обтяжень у визначеному законом порядку; надання заявнику вичерпної інформаціє щодо вимог та порядку реєстрації речових прав та їх обтяжень; прийняття від громадян та суб`єктів господарювання заяв про надання адміністративних послуг з державної реєстрації прав та перевірка наявності повного комплекту документів та відповідності зазначених у них відомостей, необхідних для одержання певної адміністративної послуги; реєстрація заяв та документів, що додаються до неї, згідно з порядком ведення реєстру; виготовлення з оригіналів та копій документів, що додаються до заяви, у день реєстрації заяви електронних копій шляхом сканування, які розміщуються в державному реєстрі прав; проведення у встановлений законом строк державної реєстраціє прав та їх обтяжень шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру прав тощо.

Так, ОСОБА_13 , діючи всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», достовірно знаючи про наявність у Державному земельному кадастрі записів про реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером №:01:004:0128 за ОСОБА_8 (державний акт серії ЯК 178784) та на земельну ділянку із кадастровим номером № :01:004:0129 за ОСОБА_9 (державний акт ЯК 178758), за відсутності доручення у ОСОБА_11 на право здійснювати будь-які дії від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прийняла від ОСОБА_12 попередньо надані ОСОБА_11 копії документів для здійснення реєстрації однієї земельної ділянки за ОСОБА_5 та іншої - за ОСОБА_7 , відсканувала їх та долучила до електронних реєстраційних справ вищевказаних осіб.

У подальшому, державний реєстратор ОСОБА_13 23.04.2019 о 09 год. 35 хв., перебуваючи на першому поверсі службового приміщення відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в порушення пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій), в інтересах ОСОБА_11 , умисно не встановивши наявність зареєстрованих речових прав на вказані земельні ділянки шляхом отримання інформації з Державного земельного кадастру та не витребувавши документів від органів, які до 01.01.2013 здійснювали реєстрацію речових прав, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, використовуючи ключ реєстратора від системи «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно», який ведеться Міністерством юстиції України, шляхом внесення відомостей до реєстраційних справ вчинила дії з реєстрації права власності за ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку із кадастровим номером :01:004:0128 загальною площею 0,09 га, та цього ж дня о 09 год. 42 хв. за ОСОБА_7 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку із кадастровим номером :01:004:0129 загальною площею 0,09 га.

В подальшому, державний реєстратор ОСОБА_13 , з метою приховання злочинної діяльності, 24.04.2019 у невстановлений слідством час, перебуваючи у службовому приміщені відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , після проведення реєстраційних дій із вищевказаними земельними ділянками, здійснила редагування відомостей електронних справ, шляхом формування відомостей з Державного земельного кадастру, згідно яких станом на 24.04.2019 право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та прикріпила їх до електронних справ.

Одночасно, ОСОБА_11 , діючи узгоджено із ОСОБА_6 та переслідуючи корисливий мотив, з метою приховання незаконної реєстрації земельних ділянок на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та вчинення подальших дій із незаконно набутими у власність земельними ділянками, 24 квітня 2019 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, звернувся до ОСОБА_7 для оформлення доручення на представлення її інтересів в органах влади та здійснення дій від її імені. Цього ж дня, ОСОБА_6 в свою чергу домовився із ОСОБА_5 про оформлення відповідного доручення.

ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи за попередньо узгодженою схемою для вчинення злочину, 24 квітня 2019 року у приватного нотаріуса ОСОБА_14 , за адресою АДРЕСА_3 , оформили доручення за згодою та у присутності ОСОБА_7 на ОСОБА_11 , згідно якого останньому надано право бути представником ОСОБА_7 , при вирішенні питань, що стосуються останньої, зокрема: продати за будь-яку ціну та на умовах на власний розсуд ОСОБА_11 , нібито, належну ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер: :01:004:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 206; підготувати та одержати будь-які документи необхідні для розпорядження (продажу) вищезазначеного нерухомого майна; підписати договір купівлі-продажу, попередній договір (у разі необхідності); одержати належні ОСОБА_7 від продажу кошти, або забезпечувальний платіж за попереднім договором, або завдаток; подавати та отримувати необхідні довідки, документи, дозволи, заяви та інші документи.

Цього ж дня, приватним нотаріусом ОСОБА_14 , за адресою АДРЕСА_3 , оформлено нотаріальне доручення за згодою та у присутності ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_6 надано право бути представником ОСОБА_5 , при вирішенні питань, що стосуються останнього, зокрема: продати за будь-яку ціну та на умовах на власний розсуд ОСОБА_6 , нібито, належну ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер: №:01:004:0128; підготувати та одержати будь-які документи необхідні для розпорядження (продажу) вищезазначеного нерухомого майна; підписати договір купівлі-продажу, попередній договір (у разі необхідності); одержати належні ОСОБА_5 від продажу кошти, або забезпечувальний платіж за попереднім договором, або завдаток; подавати та отримувати необхідні довідки, документи, дозволи, заяви та інші документи.

У подальшому ОСОБА_11 , діючи за попередньо визначеною схемою вчинення злочину з ОСОБА_6 , 25.04.2019 звернувся за адресою:

АДРЕСА_2 , до реєстратора ОСОБА_13 для отримання витягів з Реєстру щодо реєстрації права власності на земельні ділянки за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . В свою чергу, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що діє всупереч службових повноважень, без наданого ОСОБА_11 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 доручення, зробила 2 витяги з Реєстру щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку із кадастровим номером № :01:004:0128 загальною площею 0,09 га за ОСОБА_5 , та на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку із кадастровим номером № :01:004:0129 загальною площею 0,09 га за ОСОБА_7 та надала їх ОСОБА_11 .

Продовжуючи злочинну діяльність, направлену на реалізацію земельних ділянок, право власності на які набуте злочинним шляхом, ОСОБА_11 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , маючи на руках: витяги з Державного реєстру нерухомого майна на земельну ділянку із кадастровим номером № :01:004:0129 загальною площею 0,09 га, зареєстровану за ОСОБА_7 та земельну ділянку під кадастровим номером: :01:004:0128 загальною площею 0,09 га, зареєстрованої на ОСОБА_5 ; доручення, попередньо надане ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_11 та доручення надане ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , діючи за попередньо визначеною домовленістю, вирішили здійснити продаж вказаних земельних ділянок ОСОБА_10 та заволодіти її коштами, вводячи її в оману, а саме видаючи себе за представників дійсних власників вказаних земельних ділянок.

Так, ОСОБА_6 , діючи узгоджено з ОСОБА_11 , з метою досягнення єдиної мети, а саме - заволодіння коштами ОСОБА_10 , з якою він заздалегідь домовився про сприяння у продажі земельних ділянок, шляхом продажу земельних ділянок, одержаними внаслідок вчинення незаконної реєстрації права власності на ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також з метою приховання чи маскування незаконного походження такого права на земельні ділянки та джерела походження такого права, діючи на підставі доручення, наданого ОСОБА_5 , та отриманого від ОСОБА_11 витягу з Реєстру нерухомого майна, згідно якого земельна ділянка під кадастровим номером № :01:004:0128 загальною площею 0,09 га, зареєстрована за ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 25 квітня 2019 року у невстановлений розслідуванням час, зустрівся з ОСОБА_10 в приватного нотаріуса ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_4 , де уклали та підписали договір про продаж земельної ділянки під кадастровим номером: :01:004:0128 загальною площею 0,09 га, зареєстрованої на ОСОБА_5 .

В той же час і в тому ж місці, ОСОБА_10 передала ОСОБА_6 , заздалегідь обумовлену суму 42 000 гривень, за продаж ним земельної ділянки.

Наступного дня, ОСОБА_11 , діючи за заздалегідь визначеною з ОСОБА_6 схемою вчинення злочину, переслідуючи єдину мету на заволодіння коштами ОСОБА_10 , діючи на підставі доручення, наданого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що реєстрація права власності на земельну ділянку із кадастровим номером №:01:004:0129 загальною площею 0,09 здійснена всупереч чинному законодавству та на підставі неіснуючого Державного акту, без будь-яких для того підстав, використовуючи наданий реєстратором витяг з Реєстру нерухомого майна, який сформовано за допомогою електронно-обчислювальної техніки, 26 квітня 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою АДРЕСА_5 , зустрілися з ОСОБА_10 , з якою попередньо обумовили місце зустрічі, у приватного нотаріуса ОСОБА_16 , де уклали та підписали договір продажу вище вказаної земельної ділянки.

В той же час і в тому ж місці, ОСОБА_10 передала ОСОБА_6 кошти від продажу земельної ділянки в сумі 50000 гривень.

Внаслідок таких спільних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 92 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190 КК України, - пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку 16.04.2021 старший слідчий Вінницького РУП ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлівка Погребищенського району Вінницької області Вінниці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_6 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 209 КК України КК України.

Відповідно до Інформаційної довідки № 240483445 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта ОСОБА_5 , за останнім зареєстрована квартира, яка складає 11/100 часток секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у своєму клопотанні слідчий посилається на статтю 96-1 КК України, якою визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає штраф у розмірі від 3000 до 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеженням волі до 5 років, або позбавлення волі на строк до 3 років.

Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно - квартира, яка складає 11/100 часток секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , що полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного ОСОБА_5 права розпоряджатися зазначеним майном, будь-яким чином відчужувати його, що надасть можливість повно та всебічно провести досудове розслідування кримінального провадження, а у випадку постановлення обвинувального судового вироку забезпечить його виконання, в тому числі у частині конфіскації належного підсудному майна та відшкодування судових витрат.

Таким чином, в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Разом із тим, сторона обвинувачення вважає, що розгляд даного клопотання необхідно провести без повідомлення власника майна, оскільки майно, про арешт якого йдеться в клопотанні, не вилучалося, а розгляд клопотання за його відсутності є необхідним для забезпечення арешту майна, тобто існує реальна загроза приховування цього майна зі сторони підозрюваного, тобто, усвідомлюючи максимально можливу міру покарання за інкримінований злочин, ОСОБА_5 може вчиняти активні дії, спрямовані на його відчуження чи переоформлення на іншу особу, що відповідно негативно вплине на повноту досудового розслідування кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 21.04.2021 звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив, що вказане клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна, на яке слідчий просив накласти арешт, в судове засідання не викликався, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000095 від 19.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

Так, досудовим слідством установлено, що ОСОБА_6 , працюючи в ТОВ «Альянс», яке здійснює діяльність, пов`язану із виготовленням земельної документації, будучи обізнаними в земельному законодавстві, організував фіктивне набуття (шляхом здійснення незаконної реєстрації) ОСОБА_5 та ОСОБА_7 права власності на земельні ділянки, які на праві приватної власності належали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та їх подальший продаж, при наступних обставинах.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190 КК України, - пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

З клопотання слідчого ОСОБА_3 слідує, що останній просить накласти арешт на квартиру, яка складає 11/100 часток секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , шляхом тимчасового позбавлення підозрюваного ОСОБА_5 права розпоряджатися зазначеним майном, будь-яким чином відчужувати його, що надасть можливість повно та всебічно провести досудове розслідування кримінального провадження, а у випадку постановлення обвинувального судового вироку забезпечить його виконання, в тому числі у частині конфіскації належного підсудному майна та відшкодування судових витрат.

Крім того, на думку слідчого, наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що зазначена квартира, яка належить ОСОБА_5 , підлягає спеціальній конфіскації відповідно статті 96-1 КК України.

Однак, такі посилання слідчого судом до уваги не приймаються, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Отже, предметом спеціальної конфіскації можуть бути гроші, цінності та інше майно.

Частиною першою статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як зазначено вище, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення підозрюваного ОСОБА_5 права розпоряджатися зазначеним майном, будь-яким чином відчужувати його.

Однак, жодних доказів того, що вищевказана квартира, придбана внаслідок вчинення злочину, чи за кошти, які отримані злочинним шляхом слідчим до клопотання не додано.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, дане кримінальне провадження зареєстроване 30 липня 2019 року, тоді як, відповідно до Інформаційної довідки №253751418 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 21.04.2021, квартира, яка складає 11/100 часток секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 з 25 травня 2009 року, тобто право власності набуто ОСОБА_5 за 10 років до вчинення даного кримінального правопорушення, що виключає можливість набуття такого майна за кошти, які отримані злочинним шляхом в межах кримінального провадження №0000095.

Що стосується можливості застосування до майна підозрюваного конфіскації майна як виду покарання, то такі посилання слідчого також не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190 КК України, - пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до чатини першої та другої статті 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) - карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років. Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, - карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Таким чином, санкцією частини другої статті 190 КК України не передбачено конфіскації майна як виду покарання, а тому належна підозрюваному квартира не може бути об`єктом конфіскації як виду покарання.

Крім того, необгрунтованим є посилання слідчого у клопотанні на те, що на вищевказану квартиру необхідно накласти арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Так, відповідно до частини шостої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Однак, в порушення наведеної норми, слідчим до клопотання не додано обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Натомість, слідчим до клопотання додано копію позовної заяви ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої злочином у кримінальному провадженні, яка не містить відповідачів та не містить позовних вимог саме до підозрюваного ОСОБА_5 , а відтак така позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України та не може бути підставою для накладення арешту на майно підозрюваного, саме з метою відшкодування завданої шкоди.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, надаючи оцінку обґрунтованості клопотання слідчого про накладення арешту слідчий суддя враховує, що слідчим не доведено можливість використання відповідного майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено, що квартира, яка перебуває у власності ОСОБА_5 може бути об`єктом конфіскації як виду покарання, або ж спеціальної конфіскації, та не доведено, що на даний час існують вимоги потерпілих про відшкодування шкоди заявлені саме до ОСОБА_5 .

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необгрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000095 від 30.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 209 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя