490/6173/21 27.08.2021
н/п 1-кп/490/564/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/6173/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2021 року місто Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000860, відомості про яке внесено 01.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Луганська, Луганської області, неодруженого, із повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, який офіційно не працює, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2021 року, приблизно о 02.30 год., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 перебував на розі пр. Центрального та вул. Декабристів, у м. Миколаєві, де в останнього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , за допомогою викрутки та ключів, які він заздалегідь підготував, відчинив замикаючий пристрій - замок, шляхом прокручування, який був на вхідних дверях, які ведуть всередину приміщення, проник у приміщення торгівельного павільйону «ларьку», який перебуває у користуванні ТОВ «АГАТ OІЛ ВБ» та який розташований на розі пр.-т. Центрального та вул. Декабристів, навпроти магазину «Freely Dance» (вул. Декабристів, 19) у м. Миколаєві.
Після чого, скориставшись тим, що його протиправні дії непомітні для оточуючих, викрав грошові кошти, які знаходились на прилавку, в сумі 300 гривен., які належать ОСОБА_5 , поклавши грошові кошти до кишені шортів.
Після скоєного, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 300 грн.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до іншого приміщення (торгівельного павільйону), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав провину у повному обсязі та пояснив суду, що 01.07.2021 року він, знаходячись на АДРЕСА_3 приблизно о 2.30 ночі, проник у приміщення торгівельного павільйону, шляхом відчинення замку за допомогою викрутки та ключа, звідки викрав 300 гривень, які поклав до кишені своїх шорт. Обвинувачений зазначив, що в цей моменгт навпроти побачив автомобіль приватної охорони і з метою переховування від них, сховався у кущах біля магазину, що розташований неподалік ларька, з якого ОСОБА_6 викрав кошти.
Обвинувачуваний зазначив, що через деякий час його знайшли охоронці та викликали працівнників поліції. ОСОБА_6 пояснив суду, що мав час розпорядитися коштами та зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак вирішив сховатися і просидів у кущах біля п`ятнадцяти хвилин.
Обвинувачений щиро покаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати, оскільки він зробив для себе належні висновки і більше не допустить вчинення неправомірних дій.
Потерпіла ОСОБА_8 подала суду заяву, згідно якої матеріальних та моральних претензій до обвинувачуваного не має і просила суд ОСОБА_6 суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні, обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження,вразховуючи позицію потерпілої, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_6 злочину і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і ОСОБА_6 винуватий у його вчиненні, так як він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану із проникненням до іншого приміщення.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як слідує із рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року, відповідно до правил ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.
Загальні засади призначення покарання (ст.65КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до положень ст. 65 враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, неодружений, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, провину визнав повністю, щиро покаявся, тобто зробив для себе належні висновки, у зв`язку із чим суд приходить до переконання про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, звільнивши обвинуваченого від реального його відбуття на підставі вимог ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого іспитового він не вчинить іншого кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили слід наступним чином вирішити долю речових доказів, а саме:
- грошові кошти, вилучені у ОСОБА_6 , які відповідно до постанови слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 26.07.2021 року визнані речовим доказом, передані потерпілій ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки - вважати повернутим належному власнику;
- ключі об`єднанні металевим кільцем, вилученні у ОСОБА_6 , які відповідно до постанови слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 29.07.2021 року, визнані речовим доказом та передані до камери речових доказів ВГТ №1 Миколаївського РУП, на відповідальне зберігання (упаковані до сейф - пакету INZ 1013263) - знищити;
- ключ та циліндричний механізм (замок), вилученні в ході проведення ОМП, які відповідно до постанови слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 29.07.2021 року, визнані речовим доказом та передані до камери речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП на відповідальне зберігання (упаковані до сейф - пакету KIV 2148453) - знищити;
- будівельні рукавиці білого кольору, вилученні в ході проведення ОМП, які відповідно до постанови слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 29.07.2021 року, визнані речовим доказом та передані до камери речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП, на відповідальне зберігання (упакований до сейф - пакету SUD 2000735) - знищити;
- викрутка плоска, білого кольору, вилучена в ході проведення ОМП, яка відповідно до постанови слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 29.07.2021 року, визнана речовим доказом та передана до камери речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП, на відповідальне зберігання (упакована до сейф - пакету SUD 2000736) - знищити.
Як слідує зі змісту ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
З огляду на це, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави суму процесуальних витрат на проведення судово-дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/115-21/9651-Д від 21.07.2021 вартістю 817,25 грн. та судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/115-21 /9652-ТР від 19.07.2021 року вартістю 2402,68 (дві тисячі чотириста дві гривні шістдесят вісім копійок) гривні.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави на загальну суму 3219,93 грн (три тисячі двісті дев`ятнадцять гривень, дев`яносто три копійки), в рахунок відшкодування вказаних процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000860.
Відносно обвинувачуваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але з огляду на те, що цим вироком він звільняється від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, цей запобіжний захід слід скасувати, а обвинувачуваного - звільнити з-під варти в залі суду.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 100, 124, 349, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від реального відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 - скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі Центрального районного суду м. Миколаєва.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 3219,93 грн (три тисячі двісті дев`ятнадцять гривень, дев`яносто три копійки).
Речові докази у кримінальному провадженні :
- грошові кошти, вилучені у ОСОБА_6 , передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутим належному власнику ОСОБА_5 ;
- ключі об`єднанні металевим кільцем, вилученні у ОСОБА_6 (упаковані до сейф - пакету INZ 1013263), ключ та циліндричний механізм (замок) (упаковані до сейф - пакету KIV 2148453), будівельні рукавиці білого кольору (упаковані до сейф - пакету SUD 2000735), викрутку плоску, білого кольору (упаковану до сейф - пакету SUD 2000736) - знищити.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1