Справа № 372/4464/19
Провадження № 1-кп-44/21
В И Р О К
іменем України

09 березня 2021 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001196 від 27.12.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27.12.2018 року, близько 06 години 26 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «DAF» модель «XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у з`єднанні з напівпричепом марки «SCHMITZ», модель «SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався автодорогою «Н-01» сполученням «Київ-Знам`янка», з м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області в напрямку до м. Київ. Рухаючись на 29 км. + 950 м., зазначеної автодороги, що на території Обухівського району, Київської області, у правій смузі руху в порушення вимог пунктів 1.5., 2.3. б)., д). Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до яких:

- п. 1.5. ПДР України передбачено - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3. ПДР України передбачено «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б). «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
д). «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожніми умовами, під час керування транспортним засобом, відповідно не реагував на зміну дорожньої обстановки, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість під час руху, в порушення вимог пунктів 12.1., 12.2. та 12.3. ПДР України, якими передбачено, що:

- п.12.1. ПДР України «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п. 12.2. ПДР України «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

- п.12.3. ПДР України «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; рухаючись в правій смузі руху, позаду автобуса марки «ГАЛАЗ», модель «А-075», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що здійснював перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 309 «Обухів-Романків-Київ АС «Видубичі» у режимі маршрутного таксі, під керуванням водія ОСОБА_8 , в момент виявлення, що останній зменшує швидкість руху та здійснює зупинку, яку він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення автомобіля «DAF» із задньою частиною автобусу «ГАЛАЗ», який на той час зробив повну зупинку на вимогу, для посадки пасажирів, на зупинці «Канал», внаслідок чого водій автомобіля «DAF» своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 , який здійснював посадку в автобус марки «ГАЛАЗ», модель «А-075», реєстраційний номер НОМЕР_3 , через передні праві двері, отримав тілесні ушкодження, з якими звернувся до комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня».

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 21.05.2019 встановлено, що у ОСОБА_7 , 1953 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді нагноєної гематоми правої гомілки, перелому обох виростків великогомілкової кістки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею і за ступенем тяжкості відносяться: крайові переломи обох виростків правої великогомілкової кістки до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, гематома правої гомілки до легких тілесних ушкоджень які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3.б), д)., 12.1, 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вказані дії ОСОБА_4 утворюють склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Провина ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, що відповідають критеріям належності, допустимості та достатності.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, не визнав, зазначивши, що порушення ПДР мало місце з боку водія автобуса ОСОБА_8 , який здійснив зупинку в невстановленому місці, не з`їжджаючи із смуги по якій рухався. ОСОБА_4 впевнений, що він не мав технічної можливості зупинитися задля уникнення зіткнення або здійснити інший маневр об`їзду, враховуючи габарити транспортного засобу під його керуванням, та відсутність своєчасних попереджуючих сигналів з боку водія автобуса про заплановану зупинку. Деталізуючи свої показання, разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що подія сталася 27.12.2018 року близько 06 год. 30 хв. ранку в темну пору доби на ділянці дороги Обухів Київ, під час руху в бік Києва. В цей день дорога мала в зв`язку із погодними умовами слизьке покриття, він керував автомобілем ДАФ із причепом, попереду нього рухався автобус під керуванням водія ОСОБА_8 , як з`ясувалося потім. Тобто в частині, шо стосуються місця, дати, часу, погодних умов, наявних учасників дорожнього руху, показання обвинуваченого ОСОБА_4 збігаються із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті. Далі обвинувачений ОСОБА_4 показав, що в нього виник намір здійснити маневр випередження автобуса під керуванням ОСОБА_8 шляхом виїзду на смугу руху ліворуч в цьому ж напрямку. Він через ліве бокове дзеркало побачив автомобіль, який рухався в попутному напрямку, прийняв рішення його пропустити і здійснити запланований маневр, після цього повернувшись вперед побачив на незначній відстані той самий автобус під керуванням ОСОБА_8 на своїй смузі руху із включеними стоп сигналами, який або вже здійснив повну зупинку або був за декілька секунд до зупинки. Він, оцінивши ситуацію, почав гальмувати та брати ліворуч, щоб уникнути зіткнення, але розумів, що не може вжитися до екстреного гальмування або різкого маневру ліворуч для об`їзду, оскільки габарити його транспортного засобу призвели б до складання його автомобіля навпіл із причепом та більш тяжких наслідків. Вийшовши до автомобіля, і підійшовши до автобуса, побачив потерпілого ОСОБА_9 , в якого застрягла рука під колесом, верхнім одягом він зачепився за тягу двері, в зв`язку із чим не міг визволитися, за допомогою приладдя пізніше ОСОБА_7 дістали з під автобуса і відправили на швидкій допомозі до лікарні, ніяких ушкоджень правої ноги він не бачив в ОСОБА_7 , в зв`язку із чим ставить під сумнів отримані ним травми, які інкримінуються йому за вказаним злочином.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 27.12.2018 року близько 06 год. ранку прийшов на зупинку «Канал», зупинка автобусів на якій здійснюється за вимогою пасажирів, яка розташована на автодорозі Обухів Київ, щоб їхати в напрямку Києва. Побачивши маршрутний мікроавтобус, почав подавати сигнал ліхтарем. Водій увімкнув на маршрутному автобусі покажчик повороту праворуч та почав приймати вправо до узбіччя і зменшувати швидкість руху. Після того, як автобус повністю зупинився, водій увімкнув світлову аварійну сигналізацію, відчинив двері, і в момент, коли він збирався заходити до салону, побачив, що позаду рухався автомобіль, і відчув сильний удар в задню частину мікроавтобуса. З моменту повної зупинки мікроавтобуса і до зіткнення транспортних засобів пройшло близько 10 с. Від удару він опинився зажатий під мікроавтобусом, в результаті чого отримав травму правої ноги гомілки у вигляді забиття та перелому.

Свідок ОСОБА_8 при допиті в судовому засіданні пояснив, що він в якості водія працює на маршруті № 309 «Обухів - Київ» в режимі маршрутного таксі, тобто має право на зупинки в будь-яких місцях за вимогою із дотриманням правил дорожнього руху. 27.12.2018 року, пройшовши медичний огляд та технічний огляд транспортного засобу, виїхав в 06 год. 05 хв. із м. Обухова до м. Києва, видимість була обмежена, без опадів. О 06 год. 18 хв. приїхав на Мар`янівку, в салоні автобуса в цей час знаходилося близько 18 пасажирів. Рухаючись далі в напрямку м. Київ в крайній правій смузі, в дзеркало заднього виду побачив світло фар автомобіля в його смузі руху. Потім попереду себе, десь за 100 метрів, побачив світло ліхтарика на узбіччі, розцінивши як знаки зупинки за вимогою, почав вживати дії для зупинки транспортного засобу, включив аварійну сигналізацію десь за 60 метрів до запланованої зупинки. В цей момент автомобіль ОСОБА_4 знаходився на відстані приблизно 200 метрів позаду. Зупинившись о 06 год. 20 22 хв. на зупинці Романків «Канал», відчинив передні двері для посадки та висадки пасажирів, після зупинки десь через 10 секунд сталося зіткнення автомобіля ОСОБА_4 із задньої частиною автобуса під його керуванням. Після зіткнення почув крик людини, відкрив двоє дверей автобуса, вибіг на вулицю та побачив під автобусом людину із зажатою рукою, яким виявився ОСОБА_7 . При цьому свідок ОСОБА_8 зазначив, що зупинив автобус на додатковій смузі, з`їхавши із лівою смуги для руху і рухаючись частиною транспортного засобу по узбіччю десь протягом 60 метрів, для вільного об`їзду залишалося, на його думку, більше ніж півтори смуги. В момент удар автобус під його керуванням займав приблизно 1 метр на смузі руху, по якій рухався автомобіль ОСОБА_4 . В момент зупинки в дзеркало заднього виду побачив світло фар автомобіля ОСОБА_4 десь приблизно за 100 метрів до себе. Удар прийшовся в ліву задню частину його автомобіля і стався в момент, коли в салон заходив потерпілий ОСОБА_7 . На думку свідка ОСОБА_8 автомобіль під керуванням ОСОБА_4 не вживав заходів для гальмування, рухався приблизно зі швидкістю 70-75 км/г.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 показали суду, що 27.12.2018 року вранці приблизно о 06 год. в темну пору доби вони, будучи пасажирами автобуса № 309 «Обухів - Київ» рухалися в напрямку м. Києва, після зупинки автобуса відчули удар, вийшовши, побачили людину, яка лежала на землі на спині, та рука якої застрягла під автобусом. Свідок ОСОБА_10 зазначив, що автобус знаходися ближче до правого краю проїзної частини. Свідок ОСОБА_11 показала, що десь через 40 с після зупинки автобуса стався удар в задню частину автомобіля, водій перед зупинкою взяв праворуч на узбіччя. На думку свідка ОСОБА_12 зіткнення сталося через проміжок часу до 1 хвилини після зупинки, автобус майже повністю з`їхав зі смуги руху, по який рухався, з`їхавши на узбіччя.

Окрім показів обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_7 , свідків, провина ОСОБА_4 доводиться сукупністю доказів, зафіксованих в документах та висновках експертах.

Відповідно до висновку експерта від 01.07.2019 року № 12-1/1162 (а. с. 153-154, том 1) система робочого гальма напівпричепа марки «SCHMITZ», модель «SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані, несправностей не виявлено, елементи підвіски в працездатному стані, несправностей, які б могли викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено. В зв`язку з тим, що в зазначеному висновку експерта у вступній частині «Обставини справи» зазначена фабула, яка не відповідає обставинам даного кримінального провадження, в судовому засіданні допитаний судовий експерт ОСОБА_13 , який пояснив суду, що при складанні документа допущена описка, яка не вплинула на безпосередні висновки експерта.

Відповідно до висновку експерта від 04.07.2019 року № 12-1/1161 рульове керування автомобіля марки «DAF» модель «XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в технічно несправному непрацездатному стані через руйнацію рульової тяги в районі кріплення лівого пальця шарнірного з`єднання. Дана несправність виникла в момент ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено. Аналогічний висновок зроблений відносно системи робочого гальма. Елементи підвіски на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, які б могли виявити зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (а. с. 160-162, том 1).

Згідно висновку експерта від 18.02.2019 року № 12-2/169 рульове керування автобуса марки «ГАЛАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Стосовно системи робочого гальма та елементів підвіски зроблений аналогічний висновок (а. с. 155-158, том 1).

Таким чином, вказані висновки експертів свідчать, що дорожня -транспортна пригода перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із діями учасників дорожнього руху, і не пов`язана із технічними несправностями транспортних засобів.

Висновок експерта від 25.02.2019 року № 12-2/161 вказує, що зіткнення автомобіля марки «DAF», модель «XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автобуса марки «ГАЛАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сталося на правій смузі в напрямку до м. Київ, більш детальної інформації встановити неможливо. В момент первинного контакту автомобіль «DAF» контактував передньою правою частиною з задньою лівою частиною автобуса марки «ГАЛАЗ». (а. с. 164-169, том 1). Вказана інформація узгоджується із свідченнями свідків, потерпілого, обвинуваченого та не суперечить іншим документам.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2018 року та ілюстративній таблиці до нього відображається місце вчинення злочину ділянка автодороги «Київ Знам`янка» Н-01 29 км + 950 м, погодні умови похмурі, без опадів, елементи проїзної частини без обмеження видимості, локалізація та пошкодження транспортних засобів, складена схема ДТП, яка підписана ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та понятими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 без будь-яких зауважень (а. с. 1-10, том 2, а. с. 217-246, том 1).

В ході слідчого експерименту, відображеного в протоколі від 14.06.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , за участю свідка ОСОБА_4 , якому роз`яснена ст. 63 Конституції України, та його захисника ОСОБА_5 , та свідка ОСОБА_8 , та проглянутого в судовому засіданні відеозапису до нього встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди. Свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 надали пояснення під час слідчого експерименту, аналогічні поясненням, даним в судовому засіданні. В подальшому в тому числі на підставі слідчого експерименту експертом наданий висновок від 20.08.2019 року № 12-1550, відповідно до якого за даних дорожніх обставин водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення з нерухомим автобусом «ГАЛАЗ» шляхом застосування екстреного гальмування в момент виявлення перешкоди. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 171-175, том 1).

Сторона захисту під час судового засідання зазначала, що слідчим в протоколі слідчого експерименту зазначено, що ОСОБА_4 вказав, що з моменту загоряння на автобусі «ГАЛАЗ» стоп сигналів до моменту зіткнення пройшло 5 сек., проте на відеозаписі слідчого експерименту ОСОБА_4 вказує 3-5 сек. В зв`язку з чим, на думку захисту, експерт у своєму висновку від 20.08.2019 року № 12-1/1550 не розрахував технічну можливість здійснити зупинку транспортного засобу ОСОБА_4 із врахуванням часу, що дорівнює 3 сек.

Проте, суд не може погодитися, що вказані розбіжності в протоколі слідчого експерименту та відеозаписі до нього вплинули на висновок експерта, оскільки як вбачається із змісту висновку, експертом при дослідженні взагалі не застосовувалися вказані величини, як то час, за який водій ОСОБА_4 побачив автобус «ГАЛАЗ». Замість цього, експерт використовує дані, зазначені в схемі ДТП до протоколу слідчого експерименту (а. с. 17, том 2), а саме: видимість до автомобіля «ГАЛАЗ» із кабіни автомобіля «DAF», яка дорівнює 97,2 м; та зупиночний шлях автомобіля «DAF», який розраховується експертом за спеціальною формулою із застосуванням показників: диференційованого часу реакції водія, часу запізнення спрацювання гальмівного приводу, часу зростання сповільнення, швидкості руху автомобіля «DAF» (згідно показів водія, тобто 70км/г), сталого сповільнення автомобіля при терміновому гальмуванні за даних дорожніх обставин, і в результаті якого ця величина вирахувана в розмірі 82,4 …88,3 м. Тобто, зупиночний шлях автомобіля «DAF» в заданій дорожній ситуації 82.4…88,3 м менший ніж його віддалення від місця зіткнення 97,2 м, а це означає, що водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення із нерухомим автобусом «ГАЛАЗ» шляхом застосування екстреного гальмування в момент виявлення перешкоди.

Пояснення свідка ОСОБА_8 збігаються із наданою ТОВ «Обухівтранс» інформацією, що режим руху приміського автобусного маршруту загального користування № 309 Обухів Романків Київ АС «Видубічі» здійснюється в режимі маршрутного таксі, що відповідно до абз. 51 ст. 51 ЗУ «Про автомобільний транспорт» дозволяє здійснювати посадку висадку пасажирів на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху (а. с. 147, том 1).

Окрім цього, суд відповідає на доводи сторони захисту, що дорожня-транспортна пригода перебуває в наслідково-причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_8 , який допустив зупинку автобуса в невстановленому місці і тим самим створив перешкоду для руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 .

Так, водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3. ПДР). Тобто Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди, тому ці причини можуть включати також і порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху. Виходячи із цих міркувань суд дотримується думки, що визначальним фактором для визначення відповідальності водія за наслідки ДТП є об`єктивна можливість виявити небезпеку і технічна можливість уникнути спричинення цих наслідків. До вказаних висновків прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 08.12.2020 року в справі № 278/1306/17 (п. 70-72).

Відповідно до висновку експерта від 21.05.2019 року № 33 у ОСОБА_7 , 1953 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді нагноєної гематоми правої гомілки, перелому обох виростків великогомілкової кістки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею і за ступенем тяжкості відносяться: крайові переломи обох виростків правої великогомілкової кістки до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривавилості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, гематома правої гомілки до легких тілесних ушкоджень які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних в ухвалі від 28 січня 2019 року, і можуть знаходитися в причинному зв`язку із вищевказаною ДТП (а. с. 177-179, том 1).

Сторона захисту критично поставилася до висновку вказаного експерта, оскільки вважають, що отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді крайових переломів обох виростків правої великогомілкової кістки, має сумнівний характер з огляду на наступне. Безпосередньо після ДТП ОСОБА_7 не жалівся на біль в правій нозі, окрім цього, в період перебування на стаціонарному лікуванні із 02.01.2019 року по 19.01.2019 року, йому встановлений діагноз виключно щодо гематоми правої гомілки, яка за висновком експерта належить до легких тілесних ушкоджень.

Суд не може прийняти позицію захисту, оскільки, як вбачається із висновку експерта, висновок розроблений на підставі медичної документації, до складу якої увійшли медична довідка № 6626, в якій зафіксований факт звернення 27.12.2018 року ОСОБА_7 за невідкладною медичною допомогою, та поставлений діагноз: забій правої гомілки; медична карта стаціонарного хворого № 35, з якої відомо про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені центрального госпіталю МВС України із 02.01.2019 р. по 19.01.2019 р.; медична довідка № 140 від 28.02.2019р., видана ДУ ТМО МВС України по м. Києву, відповідно до якої при Р-графії виявлений консолідований перелом правого колінного суглобу; амбулаторна картка № 55058, яка містить інформацію про консолідований перелом медіального виростку велико-гомілкової кістки правого колінного суглобу, скарги на болі в правому колінному суглобі; консультативне заключення рентгенолога КОБ СМЕ № 251/2.

Медична документація ОСОБА_7 свідчить про постійні скарги на біль в правій гомілці, починаючи із 27.12.2018 року дати ДТП, експерт відповів, що вказані тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому обох виростків правої великогомілкової кістки могли утворитися 27.12.2018 року в результаті ДТП.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працевлаштований, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України в редакції чинній на момент скоєння злочину, у виді штрафу, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів. Обираючи розмір визначеного судом виду покарання, суд зупиняється на його максимальному розмірі.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки, особу ОСОБА_4 , для якого професія водія є єдиним джерелом його доходу, а також, зважаючи на обраний вид основного покарання у вигляді штрафу, покладення на ОСОБА_4 витрат, пов`язаних із розглядом справи, та наміри потерпілого ОСОБА_7 отримати відшкодування завданої шкоди, суд не вбачає необхідності в призначенні обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1430 грн.00 коп., 3140 грн. 20 коп., 3140 грн. 20 коп., 1430 грн. 00 коп., 1570 грн. 10 коп., а всього стягнути 10 710 грн. 50 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні - транспортний засіб, автобус марки «ГАЛАЗ», модель А-075, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 залишити останньому; транспортний засіб автомобіль марки «DAF», модель «XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», модель «SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити останньому; медичну документацію ОСОБА_7 медичну карту стаціонарного хворого № 35/88, чотири рентгенівських знімки, амбулаторну карту № НОМЕР_4 , довідку № 140 від 28.02.2019 року, передану на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, повернути за належністю ОСОБА_7 ; оптичний носій інформації диск «Verbatim DVD+R 4,7 GB», з інформацією в електронному вигляді (слідчий експеримент за участю ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 від 14.06.2019 року) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1