Справа № 159/3771/20 Провадження №11-кп/802/346/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року (кримінальне провадження №0000486 від 11.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України)
В С Т А Н О В И В

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, судимого на 60 днів з 18 лютого 2021 року до 18 квітня 2021 року включно.
Ухвалою суду залишено попередньо визначений розмір застави щодо обвинуваченого та обов`язки, які на нього покладаються у випадку застосування такої, які зазначені в ухвалі Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2020 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
Вважає, що ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2021 є незаконною, необґрунтованою, немотивованою, такою, що підлягає до скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує на те, що стороною обвинувачення не доведено ні матеріалами кримінального провадження, ні в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та необхідність продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що судом належним чином не враховано і просить врахувати його особу, наявність міцних соціальних зв`язків цивільної дружини та дітей, проживання за місцем реєстрації дружини. Посилається, що він не має наміру переховуватись від слідчого та суду, порушувати покладені на нього інші процесуальні обов`язки, розуміє наслідки їх недотримання та невиконання.
Обвинувачений просить звернути увагу апеляційного суду на досить тривалий час утримання його в умовах слідчого ізолятора та тривалий термін розгляду даного кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби або обрати інший більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Такі вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину особою, який неодноразово судимий, не має постійного джерела доходу, достатньо сталих міцних соціальних зв`язків, ризик, передбачений п.1 ст.177 КПК України, ґрунтується на характері та обставинах обвинувачення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставами для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, не одружений, з його слів перебуває в цивільному шлюбі та має дітей, не має постійного місця роботи та постійного джерела доходу, ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України доведені прокурором під час судового розгляду провадження. Крім того ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить ОСОБА_8 .
Таким чином запобіжний захід обраний судом є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової з мотивів, наведених в апеляційній скарзі апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді