Ухвала
07 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 235/6756/19
провадження № 51-1714ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 січня 2021 року щодо останнього,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернулася до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, усупереч вимог КПК, захисник звернулася до суду касаційної інстанції

з касаційною скаргою, яку адресувала Верховному суду України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Водночас, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Оскаржені судові рішення захисник просить скасувати у зв`язку з недоведеністю,

на її переконання, винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах по причині наявності ряду недопустимих доказів, не зазначаючи при цьому, з якими порушеннями перераховані в касаційній скарзі докази були досліджені та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх належності, достовірності та допустимості.
Так, у касаційній скарзі захисник зазначає про те, що судами не надано належну оцінку безпідставному, на її думку, внесенню відомостей про кримінальне правопорушення

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001785 від 23 серпня 2019 року на підставі рапорту оперуповноваженого ОСОБА_6 та проведеного в його рамках 29 серпня 2019 року обшуку. В той же час не заперечує виявлення та вилучення під час обшуку наркотичних засобів. При цьому, захисник не указує, яких норм КПК

у даному випадку допустився орган досудового розслідування, яким чином такі порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та які порушення допущені судом апеляційної інстанції

в частині дослідження цієї обставини.
Крім того, захисник вважає протокол обшуку від 06 вересня 2019 року складеним

з порушенням закону. Зазначає, що у ньому відсутнє посилання на прийняття слідчим або прокурором рішення про обшук ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували

у приміщенні під час його проведення, не наведена підстава перебування указаних осіб в квартирі ОСОБА_5 , не визначений їх статус та не розяснено права та обовязки. Водночас не конкретизує, яких саме норм матеріального або процесуального права допустився орган досудового розслідування, обмежившись загальним твердженням щодо порушення норм КПК, з якими порушеннями указаний протокол обшуку був досліджений судом першої інстанції, а також яких порушень допустився апеляційний суд, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, визначені ст. 404, 405 КПК.
Крім того, захисник не погоджується з наданою судами правовою оцінкою доказів, отриманих у кримінальних провадженнях №0001847, №0002041 та №0002042, які в подальшому були об`єднані в одне провадження за №0001785 від 23 серпня 2019 року, проте не зазначає яких конкретно порушень норм КПК при цьому допустився орган досудового розслідування.
Також, посилаючись на п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК, захисник указує про порушення права засудженого на захист під час обшуку 06 вересня 2019 року, однак належного підтвердження обставин, передбачених указаною нормою, з посиланням на матеріали кримінального провадження, не наводить, з огляду на те, що перебування особи в стані сп`яніння не відноситься до вад, визначених п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК, які є підставою для забезпечення обовязкової участі захисника в кримінальному провадженні.
Стверджуючи про порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, захисник не наводить доводів щодо того, чи були вказані вище обставини предметом апеляційної скарги, які доводи залишились поза увагою суду апеляційної інстанції та чи заявлялось відповідне клопотання про повторне їх дослідження, з огляду на межі перегляду судом апеляційної інстанції, встановлені в ст. 404 КПК, та регламентований ст. 405 цього Кодексу порядок апеляційного перегляду.
Крім того, ставлячи в касаційній скарзі вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, захисник не наводить обґрунтування підстав для цього, передбачених ст. 415 КПК.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3