Справа № 216/4863/20
1-кп/214/420/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002165 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор надав до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались при обранні та продовженні запобіжного заходу не зменшились, а продовжують існувати. Так, мається ризик, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду оскільки, останній після спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернувся, не намагався надати потерпілому медичну допомогу та швидку медичну допомогу не викликав, що свідчить про його байдуже ставлення до скоєного. Натомість, обвинувачений вивіз труп ОСОБА_6 за межі м. Кривого Рогу, де сховав його в затопленому кар`єрі с. Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Враховуючи вказане, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим скоєнні вказаного кримінального правопорушення, свідчать про можливе виникнення у обвинуваченого бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків судового розгляду. Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, залишаючись на свободі, обвинувачений матиме можливість в подальшому безперешкодно спілкуватися зі свідками та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з таких підстав.
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 року, справа №216/4863/20 розподілена судді ОСОБА_7 . При цьому, протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 09.09.2020 року, було визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_7 , судді ОСОБА_8 , ОСОБА_1 .
Станом на момент звернення прокурора з вказаним клопотанням головуючий суддя ОСОБА_7 перебуває на лікарняному.
Разом з цим, відповідно до абзацу п`ятого п.20-5 Розділу X Прикінцевих положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Так, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке згідно з ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів
Суд приходить до переконання, що існують ризики передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки за змістом пред`явленого йому обвинувачення, після вчинення злочину, він покинув місце його скоєння, намагався приховати сліди вчиненого злочину, сховав труп потерпілого в затопленому кар`єрі с. Суботці Знам`янського району Кіровоградської області.
Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 зареєстрований в Полтавській області, а фактично проживає в с. Вишневий хуторок-2, Бориспільського району, Київської області. При цьому, на території м. Кривого Рогу не зареєстрований і не мешкає, що свідчить про можливе виникнення у обвинуваченого бажання переховуватися від суду, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків судового розгляду.
Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, та залишаючись на свободі, обвинувачений матиме можливість в подальшому безперешкодно спілкуватися зі свідками та потерпілим.
Зазначені вище обставини, на думку суду, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який, згідно з ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів.
Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.07.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1