Справа № 467/1032/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000283 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, маючого середню технічну освіту, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.01.2017 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу 1700,00 грн.;
27.02.2019 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.71 КК України, до покарання у виді арешту строком 4 місяці, із самостійним виконанням вироку Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року, 27.06.2019 року звільненого з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» після відбуття покарання;
05.01.2021 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу 1700,00 грн.;
12.02.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.;

ОСОБА_9 , громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дерть Рокитнівського району Рівненської області, не одруженого, маючого неповну середню освіту, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
23.09.2019 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 850 грн., штраф сплачений 23.09.2019 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що в період з 04.07.2019 року по 06.07.2019 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської областівід 25.01.2017 року та за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року та ОСОБА_9 , будучи таким, що 10.04.2019 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, за який його в подальшому було засуджено вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.09.2019 року, перебуваючи з дозволу власниці в приміщенні літньої кухні домоволодіння ОСОБА_12 , розташованому по АДРЕСА_3 , вступили між собою у злочинну змову з метою таємного викрадення майна, а саме пральної машинки, належної ОСОБА_12 .
Реалізуючи задумане, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій їх караність, не маючи речових прав на майно, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю ОСОБА_12 , таємно викрали з приміщення літньої кухні її домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 пральну машинку марки Донбас 6, моделі ПМ-3, вартістю 850,00 грн., після чого з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав частково та надав наступні показання.

ОСОБА_8 пояснив, що на початку липня 2019 року, приблизно 8-9 числа, але точної дати він не пам`ятає, він перебував в гостях у ОСОБА_12 , що мешкає по АДРЕСА_3 . Напередодні вони разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розпивали спиртні напої у будинку останньої та він залишився там на ніч. Зранку вони всі почували себе погано після вживання спиртних напоїв, але грошей на горілку в них більше не було, відтак він вирішив продати пральну машинку, належну ОСОБА_12 , яку напередодні бачив у її будинку. В той час як ОСОБА_9 не було в приміщенні він заявив ОСОБА_12 , що продасть її пральну машинку, але відповіді від неї не отримав, після чого прийшов ОСОБА_9 , якому він повідомив, що ОСОБА_12 дозволила продати належну їй пральну машинку та запропонував зробити це разом, за отримані гроші купити горілку. ОСОБА_9 погодився та вони взяли з приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_12 пральну машинку білого кольору, марку він не знає, і ковдру, які продали мешканці смт. Арбузинка за 100,00 грн., матері їх знайомого ОСОБА_13 . ОСОБА_12 в цей час перебувала у будинку та не бачила як вони беруть її майно. На отримані гроші вони купили горілку, яку, повернувшись, розпили разом з ОСОБА_12 . За які кошти придбана горілка вони ОСОБА_12 не повідомляли. ОСОБА_8 зазначив, що про вчинене шкодує, вчинив так тому що вважав, що повідомив потерпілу про намір продати її машинку, а вона промовчала, чим погодилася з продажем свого майна, оскільки сама хотіла випити ще горілки. ОСОБА_8 виразив готовність понести покарання у межах своєї вини, щиро розкаюється.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав частково та надав наступні показання.

ОСОБА_9 пояснив, що влітку 2019 року, точної дати подій він не пам`ятає, вони разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_12 розпивали спиртні напої за місцем мешкання останньої по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 підтвердив, що того вечора між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 стався конфлікт під час якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_12 ножем тілесні ушкодження. ОСОБА_8 залишився на ніч в будинку ОСОБА_12 , а він пішов додому. Наступного дня він прийшов до будинку ОСОБА_12 та ОСОБА_8 запропонував продати належну їй пральну машинку щоб купити горілку, сказав, що ОСОБА_12 дозволила це зробити. Потерпілу він не бачив, так як вона перебувала у будинку. Вважаючи, що робить це з дозволу потерпілої він разом з ОСОБА_8 взяв з приміщення кухні домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_12 пральну машинку та вони разом продали її мешканці смт. Арбузинка за 100,00 грн., матері їх знайомого ОСОБА_13 . На отримані гроші вони купили горілку, яку в подальшому розпили разом із ОСОБА_12 . Обставини продажу пральної машини та походження грошей на горілку вони при цьому не обговорювали. ОСОБА_9 зазначив, що щиро шкодує про вчинене, але діяв під впливом ОСОБА_8 , який ввів його в оману з приводу дозволу потерпілої розпорядитись її майном.

Не дивлячись на позицію обвинувачених, провина їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в повному обсязі доводиться наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка підтвердила, що дійсно на початку липня 2019 року, точної дати вона не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивала спиртні напої за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 . Тоді ввечері стався конфлікт між нею та ОСОБА_8 , який під час конфлікту, свідком якого був ОСОБА_9 , завдав їй тілесних ушкоджень ножем у вигляді кількох порізів, в тому числі на руці та в область живота зліва. Сизоненко дійсно заявляв, що продасть належну їй пральну машинку та ковдру щоб купити горілку, на що вона категорично заперечувала, сказавши, що згодна на продаж ковдри, але без пральної машинки вона обійтись не зможе. ОСОБА_9 при цій розмові присутній не був. Щоб запобігти продажу поза її волею пральної машини потерпіла, не дивлячись на погане самопочуття внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в той час як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були відсутні, перенесла пральну машинку з будинку до приміщення літньої кухні. Після цього ніякої горілки з обвинуваченими вона не пила, а звернулась за медичною допомогою з приводу отриманих поранень та перебувала у лікарні, де їй повідомили знайомі, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 викрали та продали належну їй пральну машинку.

Протоколом огляду місця події від 19.07.2019 року, відповідно до якого за згодою потерпілої слідчим було проведено огляд місця події, належного ОСОБА_12 домоволодіння по АДРЕСА_3 , в тому числі приміщення літньої кухні, звідки, як слідує з пояснень обвинувачених та потерпілої, скоєно викрадення пральної машинки.

Заявою ОСОБА_14 від 25.07.2019 року, за якою він добровільно видав працівникам поліції пральну машину білого кольору, яку він придбав 06.07.2019 року у ОСОБА_15 .

Протоколом огляду місця події від 25.07.2019 року, відповідно до якого у приміщенні Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області було оглянуто та вилучено добровільно видану ОСОБА_14 пральну машинку марки Донбас 6, моделі ПМ-3.
Відповідно до висновку експерта №460 від 13.08.2019 року, виконаного на підставі ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29.07.2019 року, ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) пральної машини марки Донбас 6, моделі ПМ-3 білого кольору, яка була у використанні, станом на 06.07.2019 року могла становити 850,00 грн.

Крім того, судом досліджені документи, що характеризують обвинувачених, щодо процесуальних витрат та речових доказів.

З урахуванням досліджених доказів, показань потерпілої та обвинувачених, у суду відсутні сумніви, що саме указані обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а вчинені ними дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, яке належало потерпілій ОСОБА_12 , вартість якого становить розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Відтак, обвинувачені повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачені у своїх показаннях підтвердили, наявність попередньої змови між собою, та підтвердили, що їхні дії із заволодіння та розпорядження викраденим майном були узгоджені.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо наявності згоди потерпілої на продаж належної їй пральної машинки спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка вказала про свою категоричну відмову надати дозвіл на розпорядження належним їй майном. При цьому, як вказала потерпіла, вона вживала заходи для збереження свого майна, перемістивши пральну машинку до приміщення літньої кухні, звідки й було вчинено викрадення, що узгоджується з показаннями обвинувачених та даними протоколу огляду місця події від 19.07.2019 року. Судом не встановлено обставин, які свідчили б про наявність у потерпілої мотивів для обмови обвинувачених, відтак показання потерпілої ОСОБА_12 суд визнає достовірними. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 достовірно знав на момент заволодіння майном, що воно належить потерпілій та потерпіла не надавала дозволу ним розпоряджатись, що свідчить про наявність у ОСОБА_8 розуміння протиправності своїх дій та прямого умислу на вчинення крадіжки.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , який не заперечував обставин заволодіння майном, проте стверджував про введення його в оману ОСОБА_8 щодо наявності дозволу потерпілої, суд також оцінює критично та вважає його покази такими, що надані з метою уникнення відповідальності.

Так, з показань обвинувачених та потерпілої слідує, що викраденню передувало спільне розпиття спиртних напоїв, під час якого між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 стався конфлікт, про що достовірно було відомо ОСОБА_9 , як і те, що ОСОБА_12 перебуває в хворобливому стані. ОСОБА_9 було достовірно відомо, що пральна машинка є власністю потерпілої та вона особисто йому не доручала вчиняти жодних дій щодо свого майна. За такого, та враховуючи репутацію ОСОБА_8 , який вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_12 вироком від 27.02.2019 року Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/803/18, про що достовірно знав ОСОБА_9 , у нього не було жодних підстав довіряти словам ОСОБА_8 , та вчиняючи крадіжку майна потерпілої він діяв з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій.

Таким чином, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки вина останніх доведена прокурором поза розумним сумнівом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що отримані стороною обвинувачення у порядку, встановленому КПК України та щодо яких питання їх недопустимості не ставилось, а судом таких підстав не встановлено.

Умисні дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим, кожному окремо, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років, а тому вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Також судом враховується те, що даний злочин є умисним, обвинувачені реалізували свій умисел в повному обсязі, відтак злочин є закінченим.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою обставиною для ОСОБА_8 наявність щирого каяття, як про те вказує обвинувачений, суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Однак, позиція ОСОБА_8 під час судового розгляду, часткове визнання своєї вини, не свідчить про критичну оцінку обвинуваченим своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 судом також не встановлено.

Підстави для визнання обтяжуючою обставиною для ОСОБА_8 вчинення злочину щодо особи похилого віку, як то вказано в обвинувальному акті, відсутні, виходячи з наступного.

За визначенням ст.10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено досягнення пенсійного віку починаючи з віку 60 років в залежності від наявності страхового стажу, станом на момент вчинення злочину вона не була особою похилого віку.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, однак останнім часом там не проживав, за місцем проживання характеризується негативно, на даний час утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де отримав задовільну характеристику, не одружений, до затримання не працював, перебуває на військовому обліку в Арбузинському РВК, має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій, безпосередньо приймав участь у проведенні Антитерористичної операції, нагороджений відзнакою Президента України за участь в АТО, має захворювання органів зору.

Суд також приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність дуже високого ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства та для окремих осіб, та дуже високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, неможливість його виправлення без позбавлення чи обмеження волі.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді арешту, але у максимальних межах даного виду покарання.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що він засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2021 року у об`єднаному кримінальному провадженні №0000596 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., яким строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 12.02.2021 року та зараховано період тимчасового залишення його у слідчому ізоляторі для розгляду цієї справи. Відповідно, суд призначає покарання із застосуванням вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України. При цьому у строк покарання підлягає зарахуванню строк з моменту тимчасового залишення засудженого ОСОБА_8 у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для розгляду об`єднаного кримінального провадження №0000596, з моменту постановлення відповідної ухвали суду 09.04.2019 року та до моменту відбуття призначеного покарання у виді 4 місяців арешту за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року. Зазначене ґрунтується на положеннях п.12 ч.1 ст.537 КПК України, за якими під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи в суді.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою обставиною для ОСОБА_9 наявність щирого каяття, як про те вказує обвинувачений, суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Однак, позиція ОСОБА_9 під час судового розгляду, часткове визнання своєї вини, намагання перекласти свою провину на ОСОБА_16 , свідчать про відсутність критичної оцінки обвинуваченим своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 судом також не встановлено.

Підстави для визнання обтяжуючою обставиною для ОСОБА_9 вчинення злочину щодо особи похилого віку, як то вказано в обвинувальному акті, відсутні, виходячи з положень ст.10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та віку потерпілої, яка не є особою похилого віку.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, однак там постійно не проживає, характеризується негативно, веде бродяжий спосіб життя, не одружений, офіційно не працевлаштований, засобів до існування не має.

Суд також приймає до відома висновок, викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність середнього ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства та для окремих осіб, та високого ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, можливість його виправлення лише за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, його роль у вчиненні злочину та вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді арешту. При цьому, з огляду на дані про особу ОСОБА_9 , відсутність пом`якшуючих покарання обставин, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст.75 КК України.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Обвинувачений ОСОБА_8 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, отже, необхідність обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутня.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 є раніше судимою особою, засуджується до покарання у виді арешту, яке належить відбувати реально, під час судового розгляду даного кримінального провадження неодноразово не з`являвся в судові засідання, чим перешкоджав кримінальному провадженню, до суду направлений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000080 за яким ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні іншого злочину, про що прокурором надано відповідний витяг з ЄРДР, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має засобів до існування, веде бродяжий спосіб життя, суд зробив висновок, що ОСОБА_9 може продовжувати вчиняти протиправні дії, або ухилитись від призначеного судом покарання, відтак, слід до набрання вироком законної сили обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст.177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто, з 18.02.2021 року.

На підставі ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 зарахувати покарання, відбуте за попередніми вироками, а саме, період, протягом якого він був тимчасово залишений в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» Арбузинським районним судом Миколаївської області, з 09.04.2019 року по 27.06.2019 року включно, та відбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.01.2021 року з 05.01.2021 року по 17.02.2021 року включно.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: пральну машинку марки Донбас 6, моделі ПМ-3 залишити ОСОБА_12 , як власниці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1