Справа № 308/8230/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення слідчого відділу Ужгородського районного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 29 червня 2021 року надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення слідчого відділу Ужгородського районного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , згідно з якою просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000603 від 25.04.2021; зобов`язати уповноважену особу внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000603 від 25.04.2021. Вимоги скарги обґрунтовує, зокрема, тим, що зміст повідомлення про підозру не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомлення про підозру оцінка наданих доказів здійснюється в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду у постановлені вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Також вказує, що ніякого збуту чи наміру на збут у підозрюваного ОСОБА_5 не було, він у будь-який спосіб наркотичні засоби нікому не передавав і такі факти не зафіксовані досудовим слідством. Навпаки 24.04.2021 з ОСОБА_5 проведено медичне освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння і було зроблено медичним закладом заключення про те, що він вживав наркотичні речовини «марихуану». Не було і великих розмірів наркотичного препарату, згідно висновку експерта № CE-19U07- 21/4073-НЗПРАП від 15.06.2021 року загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить 1,8291 г. Відповідно до таблиці розмірів наркотичних препаратів, невеликий розмір канабісу складає до 5 гр. Вважає, що достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення відсутні. Вона не конкретизована, у підозрі не вказано, яким доказом підтверджується те, що ОСОБА_5 проводив незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних препаратів, це кваліфікуючі ознаки ч.1 ст.307 КК України, немає у підозрі жодної вказаної кваліфікуючої ознаки, наведеної в ч.2 ст.307 КК України.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу.
Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Вважає, що збут наркотичних засобів підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись зі скаргою та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
В провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000603 від 25.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
25.04.2021 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.04.2021 скаржник вважає таким, що не відповідає вимогам як кримінального, так кримінально-процесуального законодавства.
Стосовно обґрунтованості підозри слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення…». У розумінні положень, наведених у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» № № 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України. Так, вимогами ч. 1 ст. 307 КК України передбачено відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема, придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.
Згідно з постановою КМУ від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» канабіс, який ОСОБА_5 зберігав за місцем свого проживання, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, що є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 307 КК України незалежно від його ваги. Окрім того, у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК ( 2341-14 ), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби..." (60/95-ВР ) та "Про заходи протидії незаконному обігу..." (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють. Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.
Враховуючи вимоги 277 КПК України, судом не встановлено обставин порушення при складання письмового повідомлення про підозру вимог процесуального закону.
Так, приписами ст.ст. 276-278 КПК України встановлено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу (частина 2 статті 276 КПК України).
Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина 3 статті 276 КПК України).
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (частина 1 статті 278 КПК України).
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 4 статті 278 КПК України).
Надані слідчому судді матеріали, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у даному кримінальному провадженні станом на 25.04.2021 обґрунтованою, складеною з урахуванням вимог ст. 277 КПК України. На той момент були всі наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України у даному кримінальному провадженні, самі по собі обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПП: так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 25.04.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000603 від 25.04.2021. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У скасуванні повідомлення про підозру ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0000603 від 25 квітня 2021 року та зобов`язання уповноважену особу внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 0000603 від 25 квітня 2021 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1