Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

29 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000258,

у с т а н о в и в :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 29.03.2021 між прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, і йому призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Судом прийнято рішення щодо речових доказів, у тому числі про повернення ОСОБА_3 грошових коштів загальною сумою 5 840 гривень.
25.05.2021 представник ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, представник посилається на встановлені судом обставини, у відповідності з якими 4 лютого 2021 року близько 13 години 34 хвилин ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що грошові кошти в сумі 15 726 гривень, які належать ТОВ «Споживчий центр», здобуті ОСОБА_5 , матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження № 0000934, злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збереження та подальшого збуту зазначеного майна за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, отримав від ОСОБА_5 частину цих грошей у сумі 6 140 гривень у своє володіння.

Також представник вказує, що 04.02.2021 ТОВ «Споживчий центр» подало заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме, розбою, який відбувся в приміщенні відділення ТОВ «Споживчий центр» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Єфремова, 1, внаслідок якого товариству було завдано майнової шкоди на загальну суму 17 391 гривня 41 копійка. Того ж дня відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 і представник ТОВ «Споживчий центр» подав клопотання про залучення до цього кримінального провадження як представника потерпілого. А відтак, ТОВ «Споживчий центр» є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000258, і грошові кошти, вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 , в сумі 6 140 гривень, належать товариству.

Однак слідчий, не поставивши потерпілого до відома, змінив правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 на ст.198 КК України, закінчив досудове розслідування та направив обвинувальний акт до суду, внаслідок чого судовий розгляд відбувся за відсутності потерпілого.

Враховуючи те, що згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, а такої письмової згоди ТОВ «Споживчий центр» не надавало, то, направляючи до суду обвинувальний акт, в якому потерпілий не зазначений, адже у зв`язку зі зміною кваліфікації дій ОСОБА_3 процесуальний статус товариства зміненим вважати неможливо, слідчий порушив права ТОВ «Споживчий центр», внаслідок чого судовий розгляд відбувся без участі потерпілого, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана особою, яка не має на це права, з таких підстав.
Згідно з ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 цього Кодексу, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
В обвинувальному акті, який надійшов до суду, відомості про потерпілого були відсутні. Угода про визнання винуватості укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 . А тому суд, виконавши вимоги ст.474 КПК України і не встановивши ніяких перешкод для затвердження угоди, ухвалив вирок.
Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано майнової шкоди.
Враховуючи те, що діями ОСОБА_3 , які утворюють об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, безпосередньо ТОВ «Споживчий центр» майнової шкоди завдано не було, цим логічно і пояснюється відсутність потерпілого у кримінальному провадженні.
Посилання представника ОСОБА_2 на те, що ТОВ «Споживчий центр» є потерпілим саме у кримінальному провадженні № 0000258 і що зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_3 не змінює процесуального статусу юридичної особи, яка є потерпілим, є безпідставними.
У заяві про вчинення злочину та клопотанні про залучення до провадження як представника потерпілого, копії яких ОСОБА_2 долучив до апеляційної скарги, зазначається, що ТОВ «Споживчий центр» є потерпілим від розбою. Саме таким процесуальним статусом користується товариство у кримінальному провадженні № 0000934, матеріали якого виділені з цього кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , в якому представник ОСОБА_2 представляє інтереси потерпілого.
Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є потерпілим у цьому кримінальному провадженні і, зважаючи на особливості оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості, представник ОСОБА_2 не наділений правом у даному кримінальному провадженні подавати апеляційну скаргу, її належить повернути.
Разом з тим, якщо представник вважає, що речові докази, тобто грошові кошти, які суд повернув ОСОБА_3 , належать ТОВ «Споживчий центр», він не позбавлений можливості оскаржити вирок у цій частині, користуючись правами особи, визначеної п.92 ч.1 ст.393 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_3 повернути.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1