Справа № 447/268/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/252/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що сприяв досудовому розслідуванню та під час судового розгляду справи не намагався уникнути відповідальності.

Вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

Так, колегія суддів вважає, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог та вимог закону, всебічно й повно дослідив особу засудженого, який посередньо характеризується і всупереч наведеним у поданні адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» відомостям встановив, що ОСОБА_6 не працевлаштований та не бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Наведене, на дуку колегії суддів свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, разом з тим, сумлінна поведінка це зокрема, активна участь у суспільному житті, підвищення свого загальноосвітнього рівня, використання форм і методів отримання доходів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд вірно відмовив в задоволенні подання адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» оскільки, в даному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, а тому для досягнення цілей покарання, з огляду на матеріали справи, умовно-дострокове звільнення засудженого не є виправданим.

Не заслуговують на увагу покликання ОСОБА_6 про його активне сприяння досудовому розслідуванню та належну процесуальну поведінку під час судового розгляду справи, оскільки наведене не є тими підставами, які дають засудженому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року відносно засудженого ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4