490/5245/13-к
н/п 1-кп/490/418/2017
У Х В А Л А

19 березня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Миколаїв обвинувальний акт, що надійшов від прокурора прокуратури Миколаївської області відносно :
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про скоєння злочину, передбаченого ч.2ст.189, ч.1ст.364, ч.3 ст.368 КК України

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання недопустимим доказом - відомості, що містяться в постанові про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 22.03.2013р., дорученні про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.03.2013р., протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2013р. Захисник, зокрема, вказав, що постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна містити посилання на мету її проведення. Захисник, посилаючись на інструкцію "Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні", обгрунтовує свої доводи щодо недопустимості доказів, що аналіз тексту постанови вказує, що мета слідчого експерименту на думку захисника - полягає у безумовному покладанні на свідка ОСОБА_6 обов?язку штучного створення доказів, тобто виконання припису прокурора вручити грошові кошти співробітникам міліції - Когану чи Завтурі. Захисник вказує, що ЄСПЛ такі дії сторони обвинувачення визнано як поліцейське підбурювання та провокація, чим порушується принцип справедливості при розгялді кримінальних справ.
Захисник ОСОБА_4 вказує, що п.1.12.4 Інструкції вказує, що проведення негласних слідчих (розшукових) дій полягає в створенні слідчим чи оперативним підрозділом відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної, з метою перевірки дійсних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки тяжкого чи особливо тяжкого злочину, спостереження за її поведінкою.
Захисник вказує, що прокурор в постанові повинен був би згідно вимог ст.ст.251,271 КПК України вказати на ті обставини, які повинні були бути створені, межі таких умов, визначитися які саме фактичні дані повинні бути отримані в процесі даного слідчого експертименту, вказати мету проведення такої слідчої дії, яким чином повинні бути отримані ті чи інші дані стосовно вчинення злочину ОСОБА_7 . Захисник вказує, що за відсутності такого рішення прокурора не відповідає вимогам п.6 ч.1ст.251 КПК України.
Окрім цього, захисник ОСОБА_4 також вказує на те, що доручення слідчого прокуратури про проведення негласних слідчих(розшукових) дій не відповідає п.3.4.2 Інструкції "Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні", оскільки таке не мало посилань на прокурора, якому слід направляти документи, не визначений порядок взаємодії між слідчим, прокурором та оперативним підрозділом.
Захисник також вказує, що в результаті невизначеності в процесуальних документах щодо самої суті спеціального слідчого експерименту, такі дії слідчого призвели, на думку захисника, до підміни однієї слідчої дії іншою.
Окрім цього, захисник ОСОБА_4 вказує, що при проведенні негласної слідчої дії прокурором в постанові про призначення такої не було вказано особу, яка залучалася конфіденційно для співробітництва зі слідчим чи прокурором. Захисник вказує, що при проведенні такої слідчої дії як спеціальний слідчий експеримент була залучена ОСОБА_8 , яка проте не є уповноваженою особою на участь в спеціальному слідчому експерименті. Захисник вказує, що ОСОБА_8 як особа яка була залучена оперативним підрозділом для конфіденційного співробітництва з органом розслідування не є уповноваженою особою на участь у спеціальному слідчому експерименті. Відсутність постанови слідчого чи прокурора щодо використання під час досудового розслідування конфіденційного співробітництва має на думку захисника наслідком - визнання такого доказу недопустимим.
За наведених вище обставин захисник ОСОБА_4 вважає, що відомості, що містяться в постанові про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 22.03.2013р., дорученні про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.03.2013р.,
протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2013р. слід визнати недопустими доказами.
Прокурор вказав, що обставини, на які вказує захисник, носять харатер суб?єктивного сприйняття стороною захисту обставин даної справи, законність же наданого доручення слідчого на проведення НСРД не викликає сумнівів і є частиною проведення НСРД. Загалом, прокурор вказав, що очевидних порушень норм кримінального процесуального закону не має, тому вказав, що питання про допустимість даного доказу можливо вирішити в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у даній справі.
Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Судом не встановлено того, що документи, про визнання яких недопустимими доказами у справі клопоче захисник, - отримані стороною обвинувачення із порушенням порядку встановленому КПК України.
Процесуальні документи, про визнання яких як недопустимих доказів у справі клопоче захисник, винесені в даному кримінальному провадженні, тобто в кримінальному провадженні №0000027 від 23.05.2013р., та винесені уповноваженим на те процесуальними особами.
Судом досліджено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 22.03.2013р., доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.03.2013р., протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2013р.
Захисник, зокрема, вказуючи про недопустимість доказу - постанови про контролю за вчиненням злочину від 22.03.2013р., - наголошує про відсутність в постанові посилання на мету проведення НСРД, з чого вбачається, що захисник дає по суті свою оцінку даному доказу, не вказуючи при цьому на очевидну(безумовну) невідповідність даного доказу, встановленому законом порядку його отримання(ст.86 КПК України). Щодо обставин того що доручення на проведення НСРД не містить посилань на прокурора, якому слід направляти документи, то дана обставина впливає лише на взаємоузгодженість дій слідчого та оперативних підрозділів, і не є очевидним порушенням порядку отримання доказу, про який йдеться в ст.86 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов?язок доказування належності та допустимості покладається на сторону, що їх подає. Таким чином дана норма вказує, що під час судового розгляду можливий процес доказування належності та допустимості доказів.
Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.89 КПК України суд визнає недопустимим докази під час розгляду справи лише в разі встановлення очевидної недопустимості таких. В інших випадках суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Суд не знаходить обставин очевидної недопустимості доказів, на які вказує захисник, та вважає, що питання допустимості вказаних доказів слід вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті, оцінивши докази про недопустимість яких клопоче захисник разом з іншими доказами у справі у їх сукупності. За такого, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими на даній стадії розгляду справи слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.85,86,89,92,350 КПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим доказом відомостей, що містяться в постанові про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 22.03.2013р., дорученні про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.03.2013р., протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2013р. на стадії розгляду справи - відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя