Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4777/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до трьох місяців.
Визначено строк дії ухвали до 25 лютого 2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливістю заміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», зокрема врахувавши, що строк тримання під вартою продовжується вперше, а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд обов`язкових слідчих і процесуальних дій для завершення досудового розслідування. Крім того, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотань, поданих стороною захисту, про застосування більш м`яких запобіжних заходів, вказав про неможливість особистої поруки та нічного домашнього арешту, запобігти ризикам, вказаних прокурором.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Аргументує свої вимоги тим, що слідчим суддею не було з`ясовано та не було наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, визначених у ст.177 КПК України, у зв`язку з чим просить обрати запобіжний захід ОСОБА_8 , не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції викладеної у рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотання про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000880 від 03 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 03.12.2020 року о 00 год 45 хв затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.12.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
04.12.2020 року слідчим суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Приймаючи рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також інші матеріали кримінального провадження та навів у своїй ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.
Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Приймаючи до уваги те, що захисником у своїй апеляційній скарзі не оспорюється питання щодо обґрунтованості підозри та заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що вказані підстави знайшли своє підтвердження під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою та колегією суддів не досліджується.
Доводи сторони захисту з приводу того, що слідчим суддею не було наведено переконливих аргументів неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на наступне.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винним, дані про його особу, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, взято також до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3-5 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме, що підозрюваний може переховуватися від слідства, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інший злочин, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Апеляційний суд також враховує, що досудове розслідування до цього часу не завершено, виконується значний обсяг слідчих та процесуальних дій.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та були наведені в ході апеляційного розгляду, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.35 «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року).
Апеляційні твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не заперечує свою причетність до вчиненого кримінального правопорушення, щиро жалкує та має намір сприяти органу досудового розслідування та суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки останнього.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні підозрюваному строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
Разом з цим, у відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При цьому, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали, слідчим суддею продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до трьох місяців, з визначенням процесуального строку дії ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року - до 25.02.2021.
Вище вказане, а саме зазначення слідчим суддею продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до трьох місяців, на думку апеляційного суду, є помилковим та підлягає виправленню, в порядку ч.2 ст.404 КПК України, шляхом виключення цієї вказівки з резолютивної частини оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України виключити з резолютивної частини ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року вказівку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до трьох місяців.
В решті ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 25.02.2021 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: