ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/709/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2169/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Продовження строк утримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, продовжено дію запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до 05.07.2021 року, включно.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, відсутність офіційного доходу та стійких соціальних зв`язків, а також те, що свідки та потерпілі по даному кримінальному провадженню не допитані, суд першої інстанції встановив, що ризики, передбачені п.п.1, 3,4,5 продовжують існувати.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 07.05.2021 року, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, або визначити розмір застави в сумі 181 600 грн.

В обґрунтування свої вимог вказав, що прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання вищезазначених ризиків та їх обґрунтованість, а було лише формальне посилання на них.

Вказав, що ОСОБА_7 раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, має хвору матір та неповнолітню дитину, зареєстрована та постійно мешкала в м.Херсон.

Вважає, що цілодобовий домашній арешт в повній мірі зможе забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Також вказав, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2020 року, якою було обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_7 та встановлено розмір застави в сумі 630 600 грн. Вважає такий розмір застави занадто великим та завідомо непомірним для обвинуваченої та її родини та вважає, що застава в розмірі 181 600 грн буде достатньою для забезпечення обвинуваченою ОСОБА_7 покладених на нею обов`язків.

Позиція учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена та її захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченої та її захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення долі до 12 років, про що обґрунтовано вказав прокурор у своєму клопотанні та взято судом першої інстанції до уваги. На думку апеляційного суду вказане обґрунтовано свідчить про наявний ризик переховування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 здійснювала кримінальну діяльність протягом 3 років, що свідчить про системний характер протиправних діянь та існування ризику вчинення нових правопорушень.
Беручи до уваги характер та обставини інкримінованого правопорушення, а також те, що обвинуваченій відомі анкетні данні потерпілих, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи вище викладене, характер вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, колегія суддів вважає, що перебуваючи на волі зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом проаналізовано доводи сторони захисту на користь обвинуваченої, однак, він дійшов висновку, що у даному випадку ці доводи, з огляду на те, що ОСОБА_7 вину не визнала, з метою об`єктивного встановлення істини по справі, забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини і у відповідності до вимог ч.1 ст. 178 КПК України, не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів звертає також увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою в інкримінованому злочині, що в сукупності з іншими встановленими даними, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі непродовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо неї, будуть існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо формального продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги щодо непомірного розміру застави щодо обвинуваченої, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом першої інстанції було визначено розмір застави в межах, передбачений п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, має хвору матір та неповнолітню дитину, зареєстрована та постійно мешкала в м.Херсон, колегія суддів відкидає, оскільки такі обставини судом враховуються під час обрання запобіжного заходу та не спростовуються обґрунтованість оскаржуваної ухвали від 07.05.2021 року

Враховуючи вище викладене, колегія суддів не бере до уваги доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки він не навів доводів, які спростовують вказані вище ризики.

Тому колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 07.05.2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.07.2021 року, включно, щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

_____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3