печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.07.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Наказом начальника Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 16.04.2019 №135-ОС майора ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора 1 сектору відділу кадрового забезпечення Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області.

Статтею 1 Закону України «Про Службу безпеки України» передбачено, що Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Службу безпеки України» (далі - Закон) систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково- дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Статтею 19 Закону передбачено, що кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема, юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України.

Згідно статті 20 Закону умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

У зв`язку із викладеним, майор ОСОБА_7 під час проходження військової служби відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно посадової інструкції інспектора 1 сектору відділу кадрового забезпечення Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області установлено, що останній здійснює координаційні функції та надає практичну допомогу керівництву відділу в організації службової діяльності по кадровому забезпеченню Головного управління, безпосередньо відповідає за організацію та проведення роботи з кадрового забезпечення підрозділів Головного управління, організовує роботу щодо розгляду і внесенню пропозицій по укомплектуванню вакантних посад чи посад, що будуть вивільнені в перспективі, здійснює заходи по виявленню перспективних співробітників, здійснює контроль за дотриманням при вирішенні питань кадрового забезпечення норм чинного законодавства, постійно вивчає та аналізує стан кадрового забезпечення оперативно-службової діяльності підрозділів Головного управління, контролює перспективне та поточне планування роботи по їх укомплектуванню, веде облік їх укомплектованості, готує проекти наказів по особовому складу з кадрових питань, проводить першу ознайомлювальну бесіду із заявниками на службу, роботу та їх близькими родичами, в ході якої здійснює роз`яснювально-інформаційну роботу відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів СБ України, спільно із керівництвом підрозділів здійснює підбір кандидатів на роботу, тощо.

Таким чином, майор ОСОБА_7 , як інспектор 1 сектору відділу кадрового забезпечення ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, постійно обіймає в установі посаду, пов`язану з виконанням функцій представника влади, тобто згідно з ч. З ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, майор ОСОБА_7 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 8, 19, 68 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій ст. З цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. З цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій ст. З цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст.ст. З, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вимоги для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Однак, майор ОСОБА_7 , обіймаючи посаду інспектора 1 сектору відділу кадрового забезпечення ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з метою особистого незаконного збагачення, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин за наступних обставин.

26.06.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, до інспектора 1 сектору відділу кадрового забезпечення ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора ОСОБА_8 звернувся громадянин ОСОБА_9 з питання працевлаштування до органів Служби безпеки України, на що майор ОСОБА_7 призначив зустріч ОСОБА_9 у поза службовій обстановці в приміщенні кафе готелю «Салют», що за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б на 10 год. 00 хв. 30.06.2020.

У подальшому, 30.06.2020 близько 10 год. 13. хв. ОСОБА_7 під час зустрічі із ОСОБА_9 у кафе готелю «Салют», що за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 -Б вказав останньому підготувати резюме, фотокартку та копії особистих документів, які надати майору ОСОБА_10 о 17 год. 00 хв., цього ж дня, у вказаному закладі, на що ОСОБА_9 розраховуючи на можливість працевлаштування до Служби безпеки України, погодився.

Цього ж дня, близько 17 год. 08 хв. у вищевказаному місці ОСОБА_9 зустрівся із майором ОСОБА_11 та під час пішої прогулянки поблизу «Київського палацу дітей та юнацтва», що за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 13, майор ОСОБА_7 перевіривши підготовлені ОСОБА_9 документи, серед яких згоду кандидата на проведення перевірки повноти, правдивості та об`єктивності наданої ним інформації, вказав, що останній може претендувати на посаду помічника керівника або працівника канцелярії, та висловив вимогу необхідності передачі йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 30.06.2020 складає 80 070 гривень) за прийняття у ОСОБА_9 документів, необхідних для працевлаштування до Служби безпеки України, подання цих документів до відповідних її підрозділів, початок спеціальної перевірки та подальше працевлаштування, зокрема, 1000 дол. США до початку спеціальної перевірки, а ще 2000 дол. США - для укладення контракту.

При цьому, майор ОСОБА_7 вказав, що у разі відмови ОСОБА_9 передачі йому грошових коштів, останній жодних шансів на працевлаштування до Служби безпеки України не матиме.

Усвідомлюючи протиправність та незаконність дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою захисту своїх прав і законних інтересів, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення інспектором 1 сектору відділу кадрового забезпечення ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майором ОСОБА_11 відносно нього кримінального правопорушення.

У подальшому, 03.07.2020 близько 15 год. 27 хв. перебуваючи в салоні автомобіля Toyota «Land Cruiser 100», д.н.з НОМЕР_1 поблизу магазину «Рошен» по вул. Івана Мазепи, 9, ОСОБА_7 підтвердив свої злочинні наміри та повторно оголосив вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 03.07.2020 складає 27 180 гривень) за прийняття у ОСОБА_9 документів, необхідних для працевлаштування до Служби безпеки України, подання цих документів до відповідних її підрозділів та початок спеціальної перевірки, інакше майор ОСОБА_7 зупинить вивчення будь-яких документів ОСОБА_9 , а останньому доведеться написати заяву про відмову від заяви про працевлаштування до органів Служби безпеки України.

06.07.2020 о 17 год. 40 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в салоні автомобіля Toyota «Land Cruiser 100», д.н.з НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 7, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір на одержання неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення за рахунок іншої особи, вимагав та одержав від громадянина ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 03.07.2020 складає 27 170 гривень) за прийняття у ОСОБА_9 документів, необхідних для працевлаштування до Служби безпеки України, подання цих документів до відповідних її підрозділів та початок спеціальної перевірки, після чого ОСОБА_8 затримано працівниками правоохоронного органу у порядку ст. 208 КПК України та злочинну діяльність останнього припинено.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину.

Прокурор вважає наявними ризики, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який безальтернативно передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

06.07.2020 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.07.2020 ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 від 01.07.2020; рапорт працівника ГУ ВБ СБ України від 01.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.07.2020; протоколом затримання ОСОБА_8 підозрюваної у вчиненні злочину від 06.07.2020; протоколом обшуку транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 від 06.07.2020; протоколом обшуку від 06.07.2020; протоколом огляду, помітки та вручення грошових коштів від 06.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.07.2020; протоколом освідування ОСОБА_8 від 06.07.2020; протоколом отримання зразків для експертизи від 06.07.2020; посадовою інструкцією інспектора 1 сектору відділу кадрового забезпечення Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області; протоколом огляду мобільного терміналу зв`язку від 07.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.07.2020.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 03 вересня 2020 року, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001335 від 01.07.2020 року.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Відмовити прокурору військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Застосувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 03 вересня 2020 року, заборонивши останньому цілодобово залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 03 вересня 2020 року включно.

Копію ухвали слідчого судді направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Повний текст ухвали буде оголошено о 08:40 год. 13.07.2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1