КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/940/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 20.10.2020 року під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: рукописні записи на 6 арк., грошові кошти: 35 купюр номіналом 500 грн.; 14 купюр номіналом 200 грн.; 5 купюр номіналом 100 грн.; 2 купюри номіналом 50 грн.; 9 купюр номіналом 1 грн.; службове посвідчення працівника СБУ № Б-012072 на ім`я ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Iphone» imei НОМЕР_1 та флеш-носій USB C/N D33008; куртку, що належать підозрюваному ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 909 (двадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 909 (двадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень і зобов`язати слідчих Центрального апарату Державного бюро розслідування повернути вказані грошові кошти в сумі 20 909 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на вищевказані грошові кошти є незаконною та не обґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України та фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею безпідставно не було враховано, що орган досудового розслідування у поданому клопотанні не надав будь-якої оцінки щодо правової підстави для арешту грошових коштів. Жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучені грошові кошти виступали знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Представник стверджує що вказані грошові кошти, на які накладено арешт, ОСОБА_6 отримав як заробітну плату, а тому, є також і власністю дружини ОСОБА_6 ОСОБА_9 .

В судовому засіданні від 24.12.2020 року були присутні представник власника майна ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_11 , які надали пояснення щодо доводів апеляційної скарги. Проте, враховуючи виявлені недоліки у резолютивній частині оскаржуваної ухвали, колегією суддів було відкладено розгляд апеляційного провадження для перевірки вказаних обставин.

28.12.2020 року Київським апеляційним судом було повернено матеріали судового провадження про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000785 до Печерського районного суду міста Києва для належного оформлення.

12.02.2021 року, після виправлення описки в ухвалі слідчого судді, Печерським районним судом міста Києва матеріали провадження були направлені до Київського апеляційного суду.

17.02.2020 року прокурор та представник власника майна до зали судових засідань не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Разом з тим, з метою недопущення затягування судового розгляду, враховуючи, що сторонами було надано пояснення по суті, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу за відсутності представника власника майна та прокурора, оскільки вказане не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000785 від 24.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування зазначено, що в період часу з 15.09.2020 року по 20.10.2020 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Харкові, займаючи посаду старшого оперуповноваженого відділу Головного відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і їх правові наслідки, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, вимагав та через ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в загальному розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 141 769,50 гривень, за вчинення в інтересах ОСОБА_13 дій з використанням свого службового становища, а саме за вирішення питання про встановлення і надання їй інформації щодо персональних даних осіб, які причетні до заволодіння її транспортним засобом, а також встановлення місцезнаходження та повернення їй автомобіля.

20.10.2020 року о 21 год. 14 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час обшуку затриманої особи виявлено та вилучено:

- рукописні записи на 6 арк.;

- грошові кошти: 35 купюр номіналом 500 грн., 14 купюр номіналом 200 грн., 5 купюр номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом 50 грн., 9 купюр номіналом 1 грн.;

- службове посвідчення працівника СБУ № Б-012072 на ім`я ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон «Iphone», imei НОМЕР_1 та флеш-носій USB C/N D33008;

- куртка, в якій перебував ОСОБА_6 в момент затримання (зі слідами речовими зеленого кольору).

21.10.2020 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час проведення обшуку речей та документів.

22.10.2020 року прокурор другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, на майно яке було вилучене 20.10.2020 року, під час проведення огляду на ділянці місцевості, розташованої при виїзді з АЗС «Сокар», за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 109а, під автомобілем MERCEDES-BENZ VITO білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_14 , під час якого виявлено та вилучене кошти в сумі 2500 доларів США, що належать Управлінню фінансової діяльності та бухгалтерського обліку Державного бюро розслідувань.
Ухвалою слідчого судді від 08.02.2021 року виправлено описку в ухвалі від 25.11.2020 року та зазначено другий абзац резолютивної частини ухвали в такому вигляді: накласти у кримінальному провадженні № 0000785 від 24.09.2020 року арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 20.10.2020 року під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: рукописні записи на 6 арк., грошові кошти: 35 купюр номіналом 500 грн.; 14 купюр номіналом 200 грн.; 5 купюр номіналом 100 грн.; 2 купюри номіналом 50 грн.; 9 купюр номіналом 1 грн.; службове посвідчення працівника СБУ № Б-012072 на ім`я ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Iphone», imei НОМЕР_1 та флеш-носій USB C/N D33008; куртку, що належать підозрюваному ОСОБА_6 .
Оскільки дана ухвала оскаржена представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 тільки в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 909 (двадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказані грошові кошти, оскільки вони в даному кримінальному провадженні відповідаютькритеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 про визнання речовими доказами від 21.10.2020 року, згідно якої майно, на яке просить накласти арешт прокурор, зокрема і те, про яке зазначає у апеляційній скарзі представник власника майна, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000785 від 24.09.2020 року, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_6 з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 20.10.2020 року під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: рукописні записи на 6 арк., грошові кошти: 35 купюр номіналом 500 грн.; 14 купюр номіналом 200 грн.; 5 купюр номіналом 100 грн.; 2 купюри номіналом 50 грн.; 9 купюр номіналом 1 грн.; службове посвідчення працівника СБУ № Б-012072 на ім`я ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Iphone», imei НОМЕР_1 та флеш-носій USB C/N D33008; куртку, що належать підозрюваному ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4