Справа № 567/767/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимої 08.09.2014 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбуття покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку 3 роки, ухвалою Острозького районного суду Рівненської облсті від 01.07.2021 звільнена від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, 24.05.2021 Острозьким районним судом Рівненської області звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:
16.09.2017 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись по місцю свого тимчасового проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , маючи на меті незаконно заволодіти чужим майном, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу зайшла до кімнати, в якій мешкає ОСОБА_6 , де із кишені його штанів таємно викрала банківську платіжну картку доступу до особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , яка є особистим офіційним документом потерпілого, з метою подальшого заволодіння за допомогою вказаної платіжної картки грошовими коштами, котрі зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_6 .

В той же час, 16.09.2017 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись по місцю свого тимчасового проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу зайшла до кімнати, в якій мешкає ОСОБА_6 , де із кишені його штанів таємно викрала грошові кошти в сумі 600 грн., які на праві приватної власності належали потерпілому, чим заподіяла останньому майнову шкоду.

В подальшому, діючи таємно, з корисливих мотивів, керуючись єдиним умислом, продовжуючи свої злочинні дії, 16.09.2017 о 14 год. 02 хв. ОСОБА_4 , використовуючи викрадену у потерпілого банківську платіжну картку доступу до особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , завідомо знаючи її пін-код, з банкомату «ПриваБанк» № НОМЕР_2 , що в м.Острог по пр.Незалежності, 183, зняла і таємно викрала грошові кошти в сумі 900 грн., всього викравши коштів ОСОБА_6 на зальну суму 1500 грн.

Під час досудового розслідування, 24.05.2021 між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення підозрюваної з потерпілим.

Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_4 зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме: - за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; - за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; - згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Вказала, що здатна реально виконати визначене в угоді покарання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечив, зазначивши, що його підзахисна свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про примирення уклала добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченої немає.

В поданій до суду заяві потерпілий ОСОБА_7 підтримав угоду про примирення із обвинуваченою, просить її затвердити та вказав, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначив, що повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Також йому відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.
Кримінальні правопорушення, передбаченні ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 357, ч.1 ст.185 КК України, за якими належить призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

При цьому, суд враховує вимоги ст.5 КК України про те, що закон про кримінальну відповідальність, який посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі та ст.58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обствин, покарання ОСОБА_4 слід призначити за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, яке діяло на час вчинення нею кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

При цьому, суд бере до уваги і те, що згідно епікризу КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім.М.В.Скліфосовського" №379/12 від 28.09.2017, ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі та пройшла відповідний курс лікування у вказаному лікувальному закладі з діагнозом "наркозалежність" та звернулась за медичною допомогою добровільно, а також з 18.09.2017 по 26.08.2019 успішно пройшла курс реабілітації за програмою "Нове життя", на даний час характеризується позитивно, має на утриманні сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, судом враховується і те, що з 01.12.2017 по 22.04.2021 ОСОБА_4 за постановою слідчого перебувала в розшуку, що, відповідно до ч.2 ст.49 КК України, не дозволяє вирішити питання про можливість звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 24 травня 2021 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання

-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

-за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Продовжити щодо ОСОБА_4 обов`язки, покладені на неї ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 23.04.2021 у зв`язку з застосуванням щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання:

- прибувати до прокурорів Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні та до Острозького районного суду Рівненської області за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та фактично проживає, а саме з АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_4 цією ухвалою обов`язків до 10.09.2021 включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1