ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/746/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/820/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 000116 від 19.01.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.189, ч.3 ст.369, ч.2 ст.369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року клопотання слідчого, погоджене прокурором у кримінальному провадженні, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під стосовно підозрюваного ОСОБА_6 - задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 34 дні, тобто до 15.05.2021 року.

Визначено суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 181600 гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_6 з-під варти звільнити та відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, 4) носити електронний засіб контролю.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на необґрунтованість та незаконність судового рішення.

Посилається на те, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підставу для продовження запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема слідчим, крім наявності розумної підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не доведено наявність ризиків, вказаних в клопотанні та передбачених ст.177 КПК України, не надано доказів того, що, перебуваючи на волі, ця особа переховуватиметься від досудового розслідування чи суду, вчинить нове кримінальне правопорушення.

Зазначає, що прокурором та слідчим не було доведено, що розмір застави є помірним для підозрюваного та останнім може бути внесено заставу саме у розмірі, який був визначений у клопотанні. Оскільки ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, має невисокий рівень доходу у зв`язку з чим розмір застави, який зазначений в ухвалі суду, може бути завідомо непомірним для нього, що суперечить положенням ч.4 ст.182 КПК України.

Просила врахувати, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 працює директором TOB «Кредит ЮЕЙ», TOB «Апредо», головою правління ВГО «Промінь», журналістом TOB «Ліга інфо», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також те, що органам досудового розслідування відоме місце фактичного мешкання ОСОБА_6 яким є: АДРЕСА_1 . Тому застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт буде доцільним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню можливих ризиків і співрозмірним, вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Захисник ОСОБА_7 подала клопотання про проведення судового засідання без її участі у зв`язку з зайнятістю у розгляді інших кримінальних проваджень. Також у клопотанні просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000116 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.189, ч.3 ст.369, ч.2 ст.369-2 КК України.

15.02.2021, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень о 13-25 год., протокол №08/86 та доставлений до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.

16.02.2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.189, ч.3 ст.369, ч.2 ст.369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2021 року підозрюваному ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 15.04.2021 року.

08.04.2021 року керівником Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_11 строки досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000116 від 19.01.2021 року продовжено до трьох місяців, до 15.05.2021 року.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.189, ч.3 ст.369, ч.2 ст.369-2 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); частиною 2 статті 189 вимога передачі грошових коштів (вимагання), вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб; частиною 3 статті 369 КК України пропозиція службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища; частиною 2 статті 369-2 КК України одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави колегія суддів вважає, що в наслідок необхідності проведення розслідування вказаний дій у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Тому колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також негативно вплине на дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_10 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею цілком обґрунтованого рішення.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та працює директором TOB «Кредит ЮЕЙ», TOB «Апредо», головою правління ВГО «Промінь», журналістом TOB «Ліга інфо» - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно підозри, вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій.

Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника, щодо непомірного розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.189, ч.3 ст.369, ч.2 ст.369-2 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177,178,182,183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, визначаючи розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у розмірі 80 прожиткових мінімумів, врахував обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інші дані про його особу та ризиків, передбачені пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та інші обставини, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_6 , а також є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Стороною захисту будь-яких доказів на підтвердження тяжкого матеріального стану підозрюваного ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: