В И Р О К
іменем України

18 серпня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000741 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Воскресенка Приазовського району Запорізької області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживав на час вчинення кримінального правопорушення в АДРЕСА_2 , раніше судимий, востаннє вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.05.2013, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 30 липня 2013 року, за частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 роки,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України;

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тольятті РФ, є громадянкою України, має середню освіту, не одружена, працює перукарем у ФО-П " ОСОБА_8 ", зареєстрована в АДРЕСА_3 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України;

у с т а н о в и в:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, засуджені ОСОБА_7 за частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки, та ОСОБА_9 за частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки.

З обвинувачених стягнуто солідарно на користь ОСОБА_4 197 600 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

За цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнані винуватими у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, за наступних обставин:

22 серпня 2019 року в період часу з 20:00 години по 21:00 годину в АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 перебували в кафе "Евіта", де ОСОБА_7 вживала спиртні напої. В цей час у них виник спільний умисел на викрадення ОСОБА_4 . Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_9 , приїхали до місця проживання ОСОБА_4 до будинку АДРЕСА_5 , де чекали останню.

Того ж числа в період часу з 22:00 години по 23:00 годину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 помітивши ОСОБА_4 , яка поверталася додому, продовжуючи реалізовувати зазначений умисел, підбігли до неї, де ОСОБА_7 почала наносити ляпаси по обличчю ОСОБА_4 та утримувати її за волосся, таким чином обмеживши її свободу пересування, проти її волі привела до вказаного автомобіля, де ОСОБА_9 відчинив багажник, після чого із застосуванням насильства, яке виявилося в утриманні ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 помістили останню до багажного відділення автомобіля, під час перебування в якому, у зв`язку з обмеженням повітря, ОСОБА_4 було спричинено фізичні страждання.

В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 відвезли ОСОБА_4 до м. Харкова, де її утримували в квартирі АДРЕСА_6 до 23 серпня 2019 року проти її волі.

24 вересня 2020 року вирок набрав законної сили.

14.04.2021 до Зміївського районного суду Харківської області надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000741 за нововиявленими обставинами у зв`язку з надходженням інформації про те, що засуджений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має інші анкетні дані, а саме: є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На обґрунтування заяви зазначено, що після ухвалення вироку від 17.01.2020 надійшов лист ДУ "Харківський слідчий ізолятор" від 24.02.2021 з відомостями про те, що 11.02.2021 ОСОБА_9 звернувся до оперативної частини із заявою про те, що під час арешту він пред`явив копію паспорта громадянина України ОСОБА_9 , однак він насправді є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 22.02.2021 з управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області надійшла відповідь, що під час перевірки відбитків пальців рук вони співпали з відбитками пальців рук ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воскресенка Приазовського району Запорізької області.

Частиною 1 статті 459 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 467 Кримінального процесуального кодексу України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Під час судового провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було встановлено наступні фактичні обставини:

22 серпня 2019 року в період часу з 20:00 години по 21:00 годину в АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 перебували в кафе "Евіта", де ОСОБА_7 вживала спиртні напої. В цей час у них виник спільний умисел на викрадення ОСОБА_4 .

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_5 , приїхали до місця проживання ОСОБА_4 до будинку АДРЕСА_5 , де чекали останню.

Того ж числа в період часу з 22:00 години по 23:00 годину ОСОБА_7 та ОСОБА_5 помітивши ОСОБА_4 , яка поверталася додому, продовжуючи реалізовувати зазначений умисел, підбігли до неї, де ОСОБА_7 почала наносити ляпаси по обличчю ОСОБА_4 та утримувати її за волосся, таким чином обмеживши її свободу пересування, проти її волі привела до вказаного автомобіля, де ОСОБА_5 відчинив багажник, після чого із застосуванням насильства, яке виявилося в утриманні ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 помістили останню до багажного відділення автомобіля, під час перебування в якому, у зв`язку з обмеженням повітря, ОСОБА_4 було спричинено фізичні страждання.

В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 відвезли ОСОБА_4 до м. Харкова, де її утримували в квартирі АДРЕСА_6 до 23 серпня 2019 року проти її волі.

Зазначеними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб вчинили викрадення людини, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, у зв`язку з чим судом досліджені докази щодо нововиявлених обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні викрадення ОСОБА_4 за вказаних вище обставин визнав.

Не заперечував проти доводів прокурора, викладених у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Показав, що дійсно проживав під іменем свого рідного брата ОСОБА_9 , називався іменем ОСОБА_10 , так його знали і ОСОБА_7 , і ОСОБА_4 . На пропозицію щодо причин використання імені свого брата визнав, що однією з причин було наявність у нього минулих судимостей, а також і не розглянутого у відношенні нього кримінального провадження.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести відповідальність, передбачену законом.

Обвинувачена ОСОБА_7 визнала зазначені вище обставини вчинення за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 викрадення людини, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань.

При цьому повідомила, що дійсне ім`я ОСОБА_11 вона дізналася лише після отримання документів про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Вона знала свого ОСОБА_11 як ОСОБА_12 , про існування у нього рідного брата їй не було відомо.

Проти перегляду вироку щодо нововиявлених обставин не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила фактичні обставини вчиненого у відношенні неї кримінального правопорушення, повідомила, що на той час ОСОБА_11 вона знала як ОСОБА_12 . Проти перегляду вироку не заперечувала.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_5 є винуватим у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України.

Отже, нововиявлені обставини, повідомлені у заяві прокурора, знайшли своє підтвердження, що є підставою для скасування вироку у відношенні ОСОБА_9 і ухвалення нового вироку у відношенні ОСОБА_5 .

Нововиявлених обставин, які б були підставою для перегляду вироку у відношенні ОСОБА_7 під час судового розгляду не встановлено, тому в цій частині заява прокурора не підлягає задоволенню.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції до 01.07.2020) є злочином середньої тяжкості, та зазначені вище конкретні обставини вчинення злочину;

- обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якою визнається щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого та твердженнях про правомірну поведінку в майбутньому;

- обставину, що обтяжує покарання, передбачену пунктом 1 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, якою визнається рецидив злочинів;

- особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності до покарання у виді позбавлення волі (том 2 а. п. 147-149);

- позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання, передбаченого законом.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості та конкретних обставин вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання, а також обставину, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах строків, передбачених частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України.

Також, належить скасувати вирок в частині стягнення з ОСОБА_9 відшкодування шкоди, завданої злочином, та вказану у вироку суму стягнути з ОСОБА_7 солідарно з ОСОБА_5 .

В іншій частині відсутні підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, тому решту заяви прокурора належить залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву прокурора ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року - задовольнити частково.

Скасувати вирок Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року в частині визнання ОСОБА_9 винуватим за ч. 2 ст. 146 КК України, призначення йому покарання та стягнення з нього відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у злочині, передбаченому частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , з урахуванням фактично відбутого строку за вироком від 17 січня 2020 року, рахувати з дня взяття під вару - 17 січня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 197 600 (сто дев`яносто сім тисяч шістсот) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Решту заяви прокурора ОСОБА_3 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року - залишити без задоволення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1