17.05.21№ 336/2795/21
Пр. № 1-кп/336/490/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі обвинувального акту призначене підготовче засідання, в яке з`явилися прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого.

Прокурор вважає, що на підставі обвинувального акту належить призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, в яке викликати сторони провадження та потерпілого.

Потерпілий і його представник підтримали думку прокурора.

Сторона захисту не заперечує проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що кримінальне провадження може бути призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке належить викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника і поки не викликати свідків обвинувачення.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосований запобіжний захід у домашнього арешту, строк дії якого сплив 24 квітня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке підтримали потерпілий і його представник проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про застосування до обвинуваченого під час судового провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, мотивуючи його наявністю ризиків продовження зайняття протиправною діяльністю, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з викладеним, на думку прокурора, застосування більш м`яких заходів не забезпечить ефективного здійснення судового розгляду та належної процесуальної дисципліни обвинуваченого.

Обвинувачений і захисник в обґрунтування заперечень зазначають, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними, тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, особистого зобов`язання, сприятиме досягненню мети кримінального судочинства щодо його ефективного здійснення і застосування до його учасників належної процесуальної процедури. Застосування ж другого по суворості заходу процесуального примусу не може бути зумовлено лише міркуваннями тяжкості злочину та суворості припустимого покарання.

Прокурор, потерпілий та його представник заперечують проти застосування іншого запобіжного заходу з тих мотивів, якими обґрунтоване клопотання про застосування тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В силу ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як випливає із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2017, від 23.11.2017 року, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Передумови для застосування будь-якого запобіжного заходу внормовані частиною 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в статті 194 КПК України обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

При вирішенні клопотання суд враховує те, що прокурор довів наявність ризику впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, підтвердженням чого є проживання обвинуваченого та очевидців того, що сталося, в одному районі.

Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у вигляді позбавлення до восьми років.

При вирішенні вказаного питання суд враховує і тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінально караного діяння, яке законом про кримінальну відповідальність віднесено до категорії тяжких злочинів, а також об`єкт злочинного посягання, яким є охоронюване Основним законом України життя та здоров`я фізичної особи, проголошені Конституцією України найвищими соціальними цінностями.

Суд бере до уваги зміст ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, і вважає, що у даному випадку застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з викладеним суд доходить переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання передбаченим законом ризикам перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Наведені судом міркування не дають підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, як про те клопочеться сторона захисту.

Разом з тим суд бере до уваги і відомості про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності; хоча й за вчинення тяжкого злочину, проте вчиненого до досягнення повноліття; його проживання в сім`ї, навчання у середньому навчальному закладі та можливість проведення освітніх та спортивних заходів, а також відвідування секцій поза межами навчального часу; його належну процесуальну поведінку.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що за вказаних обставин є підстави для зменшення тривалості перебування обвинуваченого в умовах домашнього арешту, оскільки наведені судом дані про особу обвинуваченого не створюють перешкод для пом`якшення умов застосованого щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження.

Констатуючи виправданість ризику, який став передумовою для застосування домашнього арешту, суд вважає, що заявлені прокурором ризики продовження зайняття протиправною діяльністю, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. всупереч вимог закону не мають під собою жодного підґрунтя, тому носять декларативний характер.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314, 315, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя о 10-00 годині 26 травня 2021 року.

Викликати в судове засідання обвинуваченого, потерпілого і поки не викликати свідків обвинувачення

Участь прокурора і захисника визнати обов`язковою.

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час судового провадження заборонивши обвинуваченому в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , з 20-00 години до 06-00 години наступної доби.

Покласти на обвинуваченого обов`язки:

1)прибувати в суд за першим викликом;

2) повідомляти суду про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 16 липня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1