Справа № 760/5532/21
Провадження № 1-кс/760/1824/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001233 від 17.10.2017р., ордер та договір про надання правової допомоги), підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянин України, з повною середньою освітою, одружений, має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001176 від 02.02.2017р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , подане в рамках кримінального провадженні № 0001176 від 02.02.2017р.

Документом, що підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, є розписка.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, в ході досудового розслідування встановлено, що приблизно в кінці серпня місяці 2016 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення та використання завідомо підробленого офіційного документу, з метою подальшого заволодіння нерухомим майном, шляхом обману.

Крім того, встановлено, що 30.08.2016р. приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті заволодіти та зареєструвати право власності за чужим майном, шляхом обману, на підставі підробленого офіційного документу, а саме: договір дарування квартири №1469 від 25.06.2009, здійснив свій злочинний намір, щодо використання завідомо підробленого документу, з метою подальшого заволодіння нерухомим майном, шляхом обману, а саме квартирою АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м.

Водночас, Київським державним нотаріальним архівом, повідомлено, що в справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том №2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 25.06.2009 року за реєстровим №1469 відсутній запис про посвідчення договору дарування чи купівлі-продажу будь-якого майна. За реєстровим №1469 від 25.06.2009 року міститься запис про засвідчення вірності однієї копії акту прийому передачі приміщення.

Так, ОСОБА_5 , 30.08.2016р. приблизно о 09 годині 40, перебуваючи у приміщенні Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Київської міської державної адміністрації, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Оболонська, 34, надав державному реєстратору Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» ОСОБА_10 , для реєстрації права власності на свою користь, завідомо підроблений договір дарування квартири №1469 від 25.06.2009, до якого вніс завідомо неправдиві відомості, щодо передачі ОСОБА_11 , ОСОБА_5 у власність квартири АДРЕСА_3 та посвідчення його приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з присвоєнням №1469 від 25.06.2009, на підставі чого, 30.08.2016 о 09 годині 41 хвилин, державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» ОСОБА_10 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м. за ОСОБА_5 .

Крім того, в кінці серпня місяці 2016 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Києві, вирішив незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, що являється комунальною власністю територіальної громади м. Києва, в особі Київської міської ради 1, зокрема, заволодіти шляхом обману, в особливо великих розмірах, правом власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння правом власності на нерухоме майно, шляхом та використання завідома підроблених документів, діючи умисно достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м., йому не належить, вчинив дії, спрямовані на отримання права власності на вказану квартиру, зокрема шляхом надання державному реєстратору Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» ОСОБА_10 , раніше підроблений договір дарування квартири №1469 від 25.06.2009, згідно якого ОСОБА_11 , передано власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 також його посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з присвоєнням №1469 від 25.06.2009, що не відповідає дійсності. На підставі наданого договору, 30.08.2016р. о 09 годині 41 хвилин, державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» ОСОБА_10 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м. за ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх лій, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, на підставі договору купівлі-продажу №7815 від 21.12.2016 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розпорядився квартирою АДРЕСА_3 , загальною площею 34.2 кв.м. та передав у власність ОСОБА_13 внаслідок чого спричинено матеріальну шкоду в особливо великих розмірах територіальній громаді міста Києва на суму 635 280 грн.

Також, згідно інформації КП КМР Київське міського бюро технічної інвентаризації квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_4 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 на підставі довідки, виданої ЖБК Зв`язківець» 07.05.1996 року.

Разом з тим, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №9273 від 4.06.2016, ОСОБА_11 померла приблизно 20.05.2016 року.

Відповідно до інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилася. Заповіт відсутній.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, спадщина відкрилась 20.05.2016.

Згідно із . статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Враховуючи викладене, на даний час відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, а також особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність-територіальної громади за місцем відкриття спадщини. В даному випадку органом, уповноваженим органом, виступає Київська міська рада.

Статтею 338 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від п прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України, квартира АДРЕСА_3 визнана відумерлою спадщиною та має перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Водночас, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва Провадження №2/760/1885/19, справа №760/3709/18 від 26.09.2019 вдоволено позов Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в хобі Київської міської ради до ОСОБА_5 про визнання недійсним договір дарування квартири від 25.06.2009 №1469, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , визнання відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складалася з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , витребування від ОСОБА_14 на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , - скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень на нерухоме майно №33054292 від 21.12.2016, відповідно до якого 21.12.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_13 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.07.2020.

29.12.2020р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України у використанні завідомо підроблених документів та заволодінні чужим майном, шляхом обману, в особливо великих розмірах.

У клопотанні слідчим, за погодженням з прокурором, постановлено питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: у використанні завідомо підроблених документів та заволодінні чужим майном, шляхом обману, в особливо великих розмірах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази та інші матеріали кримінального провадження, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу, тому слідчий суддя вважає, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, прокурором не доведено та не надано обґрунтованих доказів слідчому судді про те, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснював незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи, що слідчому судді прокурором в судовому засіданні не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню та, що йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, тому слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

У практиці Європейського суду з прав людини визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, проте суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його особу, який раніше не судимий, майновий та сімейний стан (одружений, має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює), наявність постійного місця реєстрації та проживання (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), а також ту обставину, що стороною обвинувачення не надано конкретних доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру перешкоджати ходу досудового розслідування та прокурором не доведено слідчому судді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику, який наявний у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованим та достатнім задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.04.2021р. включно, заборонивши йому в період з 22.00год. до 06.00год. наступної доби, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати його прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, які в сукупності із застосованим запобіжним заходом, повинні достатньою мірою гарантувати та забезпечити, у подальшому, належну його процесуальну поведінку у даному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 202, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 задовольнити частково.

У застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.04.2021р. включно, заборонивши йому в період з 22.00год. до 06.00год. наступної доби, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати його прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії даної ухвали визначити до 21.04.2021р. включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 9.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1