Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/199/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст. 187 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 ,
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Доманівського району, с. Богданівка, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 11.04.2019 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.,
продовжено строк тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000357,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України,на 60(шістдесят) днів, з 23.04.2021 до 21.06.2021 включно, без визначення розміру застави,
В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_9 , звернулась до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградськійперебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 , повідомлено про підозру в тому, що він разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, заздалегідь знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_11 має власний прибутковий бізнес, за який отримує дохід, пов`язаний з продажем вирощеної сільськогосподарської продукції, з корисливих мотивів та з метою самозбагачення, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за адресою розташування відділку ПСП «Елен», керівником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прибувши, 10.12.2020 за вищезазначеною адресою у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановленої слідством особи виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 10.12.2020 року близько 21.00 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, прибули на автомобілі марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, до території домоволодіння за вищезазначеною адресою.
Перебуваючи за вищевказаною адресою та відповідно до заздалегідь розподілених між собою ролей, маючи заздалегідь спланований план дій, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, будучи заздалегідь підготовленими до скоєння нападу, маючи з собою зброю, балончики з сльозоточивим газом та будучи одягнутими для конспірації в балаклави, діючи умисно, цілеспрямовано, маючи на меті незаконне збагачення, проникли шляхом пошкодження навісного замка, який висів на воротах при вході на територію ПСП «Елен» за вищевказаною адресою.
В подальшому, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою зайшли до будинку, в якому перебували два охоронника: ОСОБА_12 , 1992 р.н., та ОСОБА_13 , 1997 р.н. де відкрито, застосувавши зброю, здійснивши постріл в гору, застосували погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я охоронців: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме, один тримаючи в руці предмет зовні схожий на пістолет, приставив його до голови ОСОБА_12 , інший забризкав очі газовим аерозольним балончиком ОСОБА_13 . В свою чергу, ОСОБА_10 погрожуючи застосуванням зброї, скував руки та ноги потерпілих пластиковими стяжками, для обмеження пересування, та збивши з ніг, кинули потерпілих на землю.
Від вказаних протиправних дій потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині, які згідно висновку експерта № 131 від 15.12.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкодження та від вказаних протиправних дій потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця по тильній поверхні правої кісті, які згідно висновку експерта № 132 від 15.12.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, обстежили територію та зайшли до господарського приміщення ПСП «Елен», звідки відкрито викрали: трактор «КИЙ - 14102», 2019 року випуску, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №5637/20-27/199/200/21-27 від 21.01.2021 року складає 447720 грн.; трактор «Беларус 920», 2008 року випуску, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №5637/20-27/199/200/21-27 від 21.01.2021 року складає 194040 грн.; оприскувач ОПК 2000-18 «ОДІССЕЙ», 2020 року виготовлення, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №5637/20-27/199/200/21-27 від 21.01.2021 року складає 150698 грн. 64 коп.; трьохкорпусний навісний плуг ПНБ №250, 2013 року виготовлення, який був придбаний за 10000 грн.; мобільний телефон «Fly FF 180» та мобільний телефон «Astro A186», чим завдали ПСП «Елен» в особі ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 802458 грн. 64 коп.
Також, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, невстановленими особами відкрито, в приміщенні охорони з рюкзака ОСОБА_13 викрали гроші в сумі 4000 грн., чим завдали останньому матеріальної шкоди. З викраденими майном з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.
За вказаних обставин, ОСОБА_8 , діючи спільно й узгоджено разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2020 року близько 21:00 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, прибули на автомобілі марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за адресою розташування відділку ПСП «Елен», керівником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Перебуваючи за вищевказаною адресою та відповідно до заздалегідь розподілених між собою ролей, маючи заздалегідь спланований план дій, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, будучи заздалегідь підготовленими до скоєння нападу, маючи з собою зброю, балончики з сльозоточивим газом та будучи одягнутими для конспірації в балаклави, діючи умисно, цілеспрямовано, маючи на меті незаконне заволодіння транспортними засобами, проникли шляхом пошкодження навісного замка, який висів на воротах при вході на територію ПСП «Елен» за вищевказаною адресою.
В подальшому, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою зайшли до будинку, в якому перебували два охоронника ОСОБА_12 , 1992 р.н., та ОСОБА_13 , 1997 р.н., де відкрито, застосувавши зброю, здійснивши постріл в гору, застосували насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я охоронців: ОСОБА_12 , 1992 р.н., та ОСОБА_13 , 1997 р.н., а саме, один тримаючи в руці предмет зовні схожий на пістолет, приставив його до голови ОСОБА_12 , інший забризкав очі газовим аерозольним балончиком ОСОБА_13 . А ОСОБА_10 погрожуючи застосуванням зброї, скував руки та ноги потерпілих пластиковими стяжками, для обмеження пересування, та збивши з ніг, кинули на землю. Від вказаних протиправних дій потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині. Дані тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 131 від 15.12.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. А потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця по тильній поверхні правої кісті Дані тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 132 від 15.12.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортними засобами, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, обстежили територію та зайшли до господарського приміщення ПСП «Елен», звідки відкрито, незаконно заволоділи: трактором «КИЙ - 14102», 2019 року випуску, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №5637/20-27/199/200/21-27 від 21.01.2021 року складає 447720 грн.; трактором «Беларус 920», 2008 року випуску, вартість якого згідно висновку судової авто - товарознавчої експертизи №5637/20-27/199/200/21-27 від 21.01.2021 року складає 194040 грн., чим завдали ПСП «Елен» в особі ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 641760 грн.
З викраденими транспортними засобами з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.
За вказаних обставин ОСОБА_8 , діючи спільно й узгоджено разом із ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, вчинив незаконне заволодіння транспортними засобами, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2020 року задоволено вказане клопотання та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в ході розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, наявність наступних ризиків, передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваному ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду. Про наявність вказаного ризику свідчить і те, що ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений про необхідність явки до слідчого та слідчого судді не з`явився, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді надано дозвіл на його затримання;
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних з метою зміни ними своїх показів, які повинні допитуватись як на досудовому так і судовому слідстві. Крім цього, кримінальні правопорушення, які ставляться ОСОБА_8 в провину вчинені ним із застосуванням насильства, або погрозою його застосування у відношенні потерпілих, що вказує на можливість впливу, в тому числі і шляхом погроз щодо потерпілих;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вказане свідчить про можливість вчинення останнім нового кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 , яке передбачене санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, а саме від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна, та санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, а саме від 8 до 12 років позбавлення волі, із конфіскацією майна або без такої, за якими оголошено підозру останньому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що твердження сторони обвинувачення про обґрунтованість висунутої Піскуну підозри у вчиненні злочинів при вищевказаних обставинах слідчим суддею в судовому засіданні фактично не перевірялося.

Зокрема, з приводу оголошеної підозри, в судовому засіданні захист наголошував, що до вчинення вказаних злочинів ОСОБА_8 не причетний, оскільки 10.12.2020 року він на території ПСП «Елен» в с. Вербівка Новоархангельського р-ну не перебував, та відповідно ніякого відношення до розбійного нападу не має.

Насправді, на прохання його односельця ОСОБА_10 та знайомого останнього на ім`я ОСОБА_14 , він, оскільки має посвідчення водія тракториста, та навички водіння трактора, лише перегнав трактор «Кий» з оприскувачем з розвилки траси Кропивницький - Умань та виїзду з м. Новоархангельськ до Миколаївської області. На це місце трактор з документами пригнала та йому передала особа, яка представилася хазяїном трактора - чоловік на ім`я « ОСОБА_15 ». Раніше, за декілька днів до цього, він бачив, як « ОСОБА_15 » на автомобілі ВАЗ 2110 темного кольору заїжджав на територію ПСП «Елен» та охорона відкривала йому ворота. Зважаючи на дані обставини, а також на особисті запевнення «Славіка», він вважав, що його дії цілком законні.

Доданими до клопотання матеріалами, вищевказані пояснення ОСОБА_8 не тільки не спростовуються, а й цілком підтверджуються, однак слідчим суддею ці матеріали у встановленому КПК України порядку взагалі йе досліджувалися.

Натомість перевірка на причетність до вчинення вказаного злочину « ОСОБА_15 » - зятя потерпілого ОСОБА_11 громадянина Береста, належним чином не проводиться.

Залишилася поза увагою слідчого судді і очевидна невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_8 по ч.4 ст.187 КК України та ч.3 ст.289 КК України фактичним обставинам справи.

Так, з самого повідомлення про підозру вбачається, що предметом заволодіння шляхом розбійного нападу в обох епізодах зазначені одні і ті ж самі транспортні засоби, що повинно кваліфікуватися в цій частині по ч.3 ст.289 КК Українці додаткової кваліфікації по ч.4 ст.187 КК України не потребує.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що відсутні та мало вірогідні настання ризиків передбачених ст. 177 КПК України, що у свою чергу недостатньо для утримання під вартою його підзахисного в контексті практики ЄСПЛ.

Описані вище обставини у сукупності свідчать про безпідставність, недоцільність та невиправданість продовження найбільш суворого запобіжного заходу ОСОБА_8 , оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише Національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини та основоположних свобод не можуть вже вважатися виправданими.

Заслухавши доповідача, захисника думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи.
Зокрема колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що причиною вчинення інкримінованого кримінального правопорушення було відсутність грошових коштів.

Про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень свідчить те, що ОСОБА_8 маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки настійливо не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, настирливо виношуючи наміри щодо продовження систематичної злочинної діяльності з метою збагачення за рахунок чужої власності, після ухвалення попереднього вироку став на шлях реалізації своїх злочинних намірів.

Також, колегія суддів погоджується з думкою судді районного суду про те, що у

ОСОБА_8 наявний ризик переховування від суду, оскільки він підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів.
А тому, враховуючи те, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, вину не визнає, підозрюється у чиненні двох особливо тяжких злочинах, на думку колегії суддів, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою останній вчинить нове кримінальне правопорушення та вчинить спроби на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, у ОСОБА_8 наявний ризик впливу на свідків, інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому, маючи можливість вільного пересування та контактів, ОСОБА_8 може прямо чи опосередковано впливати на них шляхом здійснення погроз та залякування.
А тому, доводи захисника про можливість не застосування до ОСОБА_8 жодного запобіжного заходу єнеобґрунтованими та на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Також, на думку колегії судді до ОСОБА_8 неможливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній проживає поза межами Кіровоградської області, що в свою чергу унеможливлює належне виконання останнім процесуальних обов`язків та надасть йому змогу вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.
А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень а також, те, що ОСОБА_8 , раніше судимий, на шлях виправлення не став, не має жодних заробітків, проживає поза межами Кіровоградської області, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи о захисника про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, оскільки на даний час закінчити розслідування не є можливим, внаслідок складності кримінального провадження та великим об`ємом проведення необхідних слідчих дій, зокрема призначені, але не проведені необхідні експертизи для встановлення істини у справі.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколом огляду місця події від 11.12.2020 року, за місцем розташування відділення ПСП «Елен»; протокол огляду місця події від 11.12.2020 року в с. Вербівка Новоарханегельського району Кіровоградської області; протокол огляду місця події від 28.12.2020 року по вул. Веселій в с. Новогригорівка Миколаївського району Одеської області; протокол огляду місця події від 29.01.2021 року, де оглянуто складське приміщення по АДРЕСА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , відеоматеріалами, отриманих з камер відеоспостереження на АЗС, та торгівельних мереж в Кіровоградській, Миколаївській та Одеській областей; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_2 .)

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000357,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України,на 60 (шістдесят) днів, з 23.04.2021 до 21.06.2021 включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4