Справа №481/1490/20
Провадж.№1-кп/481/8/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 23 вересня 2020 року, та № 0000121 від 01 грудня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, судимого, останній раз 25 вересня 2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді 06 років позбавлення волі, 02 липня 2019 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання на невідбутий його строк 01 рік 11 місяців 02 дні обмеження волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.1 ст. 162 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

встановив:

23 вересня 2020 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік будинку гр. ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 . Помітив, що ОСОБА_5 вийшла зі свого двору. В той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне самовільне проникнення до її будинку. Так, реалізуючи такий свій умисел, ОСОБА_3 , 23 вересня 2020 року близько 09 години 40 хвилин, знаючи про те, що ОСОБА_5 проживає одна, та те, що у її будинку нікого немає, через хвіртку з парадного входу зайшов на територію двору, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшов до вхідних дверей будинку, які були відчинені. Після цього, ОСОБА_3 , знаючи про право особи на недоторканність житла, у порушення вимог ст.. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, а також не допускає проникнення до житла, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та наслідки, бажаючи їх настання, умисно через незачинені вхідні двері проник до будинку ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_3 , грубо ігноруючи вказану норму Конституції України, всупереч волі ОСОБА_5 , яка на законних підставах проживає у вказаному помешканні, перебуваючи у спальній кімнаті будинку почав чіпати особисті речі останньої та у подальшому покинув територію даного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім цього, 27 листопада 2020 року близько 11.00 годині, перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , та у якому фактично проживав ОСОБА_3 за згодою останнього. У той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення. Так, реалізуючи такий свій протиправний умисел ОСОБА_3 , 27 листопада 2020 року близько 11 години 10 хвилин, перебуваючи у житловому будинку за вище вказаною адресою, знаючи що за ним ніхто не спостерігає, зайшов до кімнати вітальні, при цьому достовірно знаючи, що у шафі, яка розташована у вказаному приміщенні, зберігається електричний господарський інструмент, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, відчинив дверцята шафи, звідки викрав кутову шліфувальну машинку марки «STERN FUSTUA AGT25B», вартістю 483,33 грн., що належить ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_3 поклав таку машинку до пакету та непомітно для ОСОБА_6 залишив приміщення будинку останнього. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме продав гр. ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 483,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. ст.. 162 та ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та надав показання, якими підтвердив усі обставини, вчинених ним порушень. Так, він пояснив, що проживає у АДРЕСА_1 . 23 вересня 2020 року близько 09 години 30 хвилин прийшов до будинку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив як вона вийшла із нього та непомітно незаконно зайшов до будинку через незачинені вхідні двері, при цьому знаючи, що це протиправно.

Крім цього, підтвердив, що гр. ОСОБА_6 надавав йому у користування його житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 . 27 листопада 2020 року, у зв`язку із відсутністю у нього коштів, він вирішив таємно викрасти шліфувальну машинку що належить ОСОБА_6 , яку він відремонтував та продати, що він і зробив. Таємно виніс таку машинку із будинку та продав її гр. ОСОБА_7 .

У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 185 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вчинених при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства, доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Відтак, з врахуванням вимог ч.3ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити вирок суду з цих обставин в апеляційному порядку.

Сукупність зібраних доказів вказує на те, та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 23 вересня 2020 року близько 09 години 40 хвилин, умисно незаконно проник до житла потерпілої ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України

Також, сукупність зібраних доказів вказує на те, та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 27 листопада 2020 року близько 11 години 10 хвилин, умисно таємно з корисливих мотивів, із житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , та у якому фактично він проживав за згодою останнього, викрав шліфувальну машинку марки «STERN FUSTUA AGT25B», вартістю 483,33 грн., що належить ОСОБА_6 , вартістю 483,33 грн., тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Відповідно дост. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , останній проживає у АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується негативно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 162 КК Укураїни, є: щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 162 КК Укураїни, є: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК Укураїни, є: щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК Укураїни, є: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, їх наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення кримінальних правопорушень їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення правопорушення, особу обвинуваченого, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, по місцю проживання характеризується негативно, наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, обтяжуючі покарання обставини: рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за кожне із вчинених порушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2015 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 309 та ч.2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 06 років.
Ухвалою Арбузинського районного суду Микоаївської області від 14 вересня 2018 року, ОСОБА_3 замінено невідбуту частину строку покарання 02 роки 10 місяців 12 днів більш м`яким у вигляді обмеження волі на зазначений строк.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 червня 2019 року ОСОБА_3 , умовно-достроково звільнено від відбування покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.09.2015 року, у виді обмеження волі на невідбутий строк 01 рік 11 місяців 02 дні.

Відповідно до ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 185 КК України, за цим вироком ОСОБА_3 вчинив 23.09.2020 року та 27.11.2020 року відповідно, тобто протягом невідбутої частини покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п.5 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. ст. 162 та ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 162 КК України у виді 01 року обмеження волі;

за ч.1 ст. 185 КК України у виді 02 років обмеження волі.

Відповдіно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 02 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 02 років 02 місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ шліфувальну машинку марки «STERN FUSTUA AGT25B», яка передана на зберігання до кімнати речових доказів Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1