Справа № 308/1910/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/1910/20, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 07.02.2020 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Концово Ужгородського району Закарпатської області, українця, громадянин України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
07 лютого 2020 року, приблизно о 09 години 20 хвилин, за адресою, на перехресті вулиць Миру та Тарнівецької села Концово Ужгородського району ОСОБА_3 , умисно, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП України (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) розраховуючи на можливість не складання працівником патрульної поліції ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на не вчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови на заднє пасажирське сидіння службового транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Шкода» моделі «Рапід» з номерним знаком НОМЕР_1 , поклав грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 200 гривень, тобто неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_7 є службовою особою Національної поліції України та відповідно до посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечні діяння передбачені ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 19.02.2020 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України; виконати покарання передбачене угодою.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.1 ст. 343 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 19.02.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 19.02.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення передбаченене ч.1 ст. 343 КК України є кримінальним проступком.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 19.02.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 19 лютого 2020 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати по справі відстуні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 19 лютого 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят десять) гривень в дохід держави
за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази по справі:
-1 банкнота 200 грн серії ТЖ 6570436 конфіскувати на користь держави.
Арешт накладений на 1 банкноту номіналом 200 грн. серії ТЖ 6570436 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2020 року скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1