Справа № 748/497/21
Провадження № 1-кп/750/181/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 18.01.2021 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хотуничі, Сновського району, Чернігівської області, громадянина України, із повною вищою освітою, неодруженого, утриманців немаючого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
12.01.2021 близько 00 год 26 хв. ОСОБА_3 під час керування автомобілем марки ЗАЗ модель «110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вимогу працівників СРПП №4 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області був зупинений поряд із буд.1 по вул.Кільцева у м.Чернігові, де в ході перевірки документів, діючи умисно, використав, пред`явивши працівникам поліції завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.11.1997, виданого ДАІ МВС УВС Чернігів на ім`я ОСОБА_3 , бланк якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-21/505 ТД від 25.01.2021 не відповідає за лінійними розмірами, способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебували в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України, який полягає у використанні завідомо підробленого документу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що знав, що посвідчення водія підробне, його давно йому подарували. Був зупинений працівниками поліції, пред`явив їм це посвідчення. Погодився, що дійсно на нього був складений 12.01.2021 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, проте участі в його розгляді він не приймав, чи розглянута справа він не знає. Обвинувачений ОСОБА_3 у скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що наділений дискреційними повноваженнями, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Довженко проти України») наданими державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховує цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.

Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до адміністративної відповідальності протягом 2020 року притягувався один раз, протягом 2021 року також один раз, за медичною допомогою в диспансерне психіатричне відділення та в диспансерне наркологічне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» не звертався, з місця проживання будь-яких звернень чи скарг на ОСОБА_3 не зафіксовано.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст.100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 05.11.1997, виданого ДАІ МВС УВС Чернігів на ім`я ОСОБА_3 ,

-оптичний дик DVD+R із відеозаписами з персонального мобільного відеореєстратора (нагрудної камери) за 12.01.2021 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №СЕ-19/125-21/505 ТД від 25.01.2021 у сумі 2615 грн. 20 коп. (дві тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 20 копійок).
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1