УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва
ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зняцево, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працюючого на посаді заступника директора філії "Кіровський спецкар`єр", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001601 від 27.09.2020
В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке обґрунтовується тим, що 27.09.2020 Мукачівським ВП ГУНП в Закарпатській області за заявою ОСОБА_10 зареєстровано кримінальне провадження №0001601 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.
07.04.2021 постановою заступника генерального прокурора доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слідчому управлінню ГУНП в Київській області.
29.05.2021 у Єдиному реєстрі досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000389 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.
29.05.2021 у Єдиному реєстрі досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.
29.05.2021 у Єдиному реєстрі досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України.
29.05.2021 у Єдиному реєстрі досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.
29.05.2021 у Єдиному реєстрі досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України.
За обставин, викладених у клопотанні, 29.05.2021 в рамках кримінального провадження№0000390 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України ОСОБА_7 затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.
29.05.2021 кримінальне провадження № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження №0000389 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, кримінальне провадження №0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, кримінальне провадження №0000391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України, кримінальне провадження №0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, кримінальне провадження №0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України постановою начальника відділу Київської обласної прокуратури об`єднані в одне кримінальне провадження якому присвоєно загальний № № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.
30.05.2021 в рамках кримінального провадження №0001601 від 27.09.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.
Підставами підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є зібрані в кримінальному провадженні докази.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний вчинив інкриміновані злочини, серед яких є такі, що відносяться до категорії особливо тяжких, санкції яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти та до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_7 , обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, у клопотанні слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України з урахуванням тих обставин, що вказані злочини вчинено із застосуванням насильства.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених в ньому та зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою, наявні ризики передбачені ст..177 КПК України і повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Крім того вказав, що враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення вказаного клопотання посилаючись на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, а стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 має дружину, володіє нерухомістю, офіційно працевлаштований, являється колишнім депутатом, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Також просив слідчого суддю врахувати те, що потерпілий є лідером злочинного угрупування, а затримання ОСОБА_7 відбулося з грубим порушенням, оскільки на момент затримання він не перебував у статусі підозрюваного за ст..255 КК України, як того вимагає п.4 ч.1 ст.208 КПК України. При цьому адвокат також наголошував, що під час доставлення ОСОБА_7 до м.Києва до останнього було застосовано насильство та його піддавали тортурам. У зв`язку з чим просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення вказаного клопотання та зазначив, що підозра є необґрунтованою, оскільки вона ґрунтується на показах декількох свідків, ризики зазначені в клопотанні є недоведеними. Крім того, звернув увагу слідчого судді, що в матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували створення злочинної організації, а тому просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання та просив відмовити, оскільки підозра необргунтована, а ризики передбачені ст. 177 КПК України взагалі відсутні.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку свої захисників та повністю заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001601 розпочатого 27.09.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.

За обставин, викладених у клопотанні 30.05.2021 в ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, обґрунтовується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами.

Частиною 2 статті 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії», згідно з яким не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема: протоколом допитом свідка ОСОБА_12 від 20.01.2021 ; протоколом впізнання особи за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколом перегляду відео записів з камер відеоспостережень з ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом впізнання особи за фотознімками з потерпілою ОСОБА_10 ; протоколом перегляду відео записів з камер спостережень з потерпілою ОСОБА_10 ; аналізом інформації з GPS-Трекеру «Пілігрім» ІМЕІ № НОМЕР_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом перегляду відео запису зі свідком ОСОБА_14 ; протоколом тимчасового доступу до речей та документів у відділенні Нової Пошти №8 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 146; протоколом перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження по маршруту руху GPS-трекера «Пілігрім» ІМЕІ НОМЕР_1 та рухом ОСОБА_15 за період часу з 22.09.2020 по 25.09.2020.
Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. З урахуванням наведеного, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту з посиланням на матеріали клопотання, якими, на їх думку, не підтверджується обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень з огляду на їх недопустимість.

Враховуючи наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Щодо посилань сторони захисту на те, що ОСОБА_7 було незаконно затримано, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.05.2021 об 11 год. 30 хв. в рамках кримінального провадження №0000390 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України ОСОБА_7 затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України (а.с.179 том 2).
В подальшому, постановою Начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_16 від 30.05.2021 року кримінальне провадження № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження №0000389 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, кримінальне провадження №0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, кримінальне провадження №0000391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України, кримінальне провадження №0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, кримінальне провадження №0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України постановою начальника відділу Київської обласної прокуратури об`єднані в одне кримінальне провадження якому присвоєно загальний № № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.
Враховуючи вищезазначене, слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 було незаконно затримано в порядку ст. 208 КПК України. При цьому, доводи сторони захисту щодо незаконного затримання ОСОБА_7 , оскільки він на час затримання не перебував у статусі підозрюваного, слідчим суддею до уваги не приймаються, оскільки зводяться до довільного трактування положень кримінального процесуального закону, який не пов`язує необхідність наявності у особи процесуального статусу підозрюваного на час затримання в порядку статті 208 КПК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

При цьому, слідчий суддя вважає доводи захисників стосовно необґрунтованості підозри непереконливими, оскільки на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.
Слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, однак, слідчим та прокурором наведено відомості про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень корисливого характеру проти власності, злочинів проти особистих прав і свобод людини і громадянина, серед яких є особливо тяжкі злочини, покарання за які передбачає до дванадцяти та до п`ятнадцяти років позбавлення волі, вказані злочини є насильницькими, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з огляду на що, усвідомлюючи тяжкість покарання, перебуваючи на свободі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний тяжкий злочин, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Також слід врахувати, що підозрюваному вручено клопотання про застосування запобіжного заходу в матеріалах якого містяться протоколи допиту свідків та потерпілих, а тому підозрюваний ОСОБА_7 , якому стали відомі їх анкетні дані та місце проживання, усвідомлюючи тяжкість покарання, у випадку доведення його вини може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зауважує, що обставини вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про які зазначено слідчими у відповідних рапортах, свідчать про можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а відтак наявні всі підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення отримання максимального покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність у клопотанні зазначених вище ризиків.
Також при вирішенні клопотання враховується, практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому чинний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані, які характеризують останнього як особу, суспільний інтерес, вік, стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. З метою запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Слідчим суддею також враховано, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_7 , вчинено із погрозою застосування та застосуванням насильства, що в силу положень ч. 4 ст. 183 КПК України надає право слідчому судді не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

Отже, на думку слідчого судді, застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак по наявність підстав для задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

У п. 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява №49684/99, від 27.09.2001, Європейський Суд з прав людини зазначив: «…Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…».
Також слідчим суддею враховано доводи захисника ОСОБА_5 про застосування відносно ОСОБА_7 тортур та насильства, з огляду на що слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.
Порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити право підозрюваного ОСОБА_7 на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останнього.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Керуючись статтями 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 липня 2021 включно.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження під вартою визначити до 26 липня 2021 року включно.
Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» організувати невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1