Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/7975/21
Провадження №1-кп/523/1183/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в межах кримінального провадження №0000004 від 19 січня 2021 року клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

05 травня 2021 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , затверджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор підтримав внесене слідчим клопотання, захисник покладався у його вирішенні на розсуд суду, підозрюваний заперечив проти його задоволення.

Розглядом клопотання та матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

26 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року та 30 листопада 2020 року ОСОБА_5 було притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУАП, за вчинення, відповідно, 02 серпня 2020 року, 16 жовтня 2020 року та 17 листопада 2020 року домашнього насильства відносно матері, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_5 , перебуваючи близько 17 години 00 хвилин 18 січня 2021 року в кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_7 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її гідності, а також погроз фізичною розправою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в суді показав про погіршення особистих стосунків із матір`ю, з якою він проживає в одній квартирі, у зв`язку із чим були випадки скарг на нього з її боку та сусідів, і при цьому заперечив вчинення будь-якого насильства до потерпілої.

Незважаючи на викладене, винуватість ОСОБА_5 у вчиненому діянні підтверджується наступними доказами.

Як вбачається із протоколу прийняття заяви про злочин ОСОБА_7 18 січня 2021 року, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.383,384 КК України, письмово просить територіальний орган поліції притягнути її сина ОСОБА_5 до відповідальності за систематичне вчинення до неї домашнього насильства, в тому числі за те, що близько 17 години цієї ж доби, останній будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку за місцем спільного проживання, під час чого ображав її нецензурною лайкою, вимагав гроші на алкоголь, шарпав її руками, висловлював погрози розправи.

Як вбачається із постанов суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року та 30 листопада 2020 року в справах №523/15434/20, №523/16561/20, №523/17844/20, в кожній окремо, ОСОБА_5 було притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУАП, за вчинення, відповідно, 02 серпня 2020 року, 16 жовтня 2020 року та 17 листопада 2020 року домашнього насильства відносно матері, ОСОБА_7 .

Таким чином, своїми вищезазначеними умисними діями ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевикладеного суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки ст.126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення домашнього насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Суд констатує про відсутність щодо ОСОБА_5 обставин, передбачених ст.ст.66 та 67 КК України

Водночас, згідно висновку комісійної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №120 від 25 березня 2021 року:
- ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, ознак недоумства, іншого хворобливого стану психіки не виявляв, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді «Розладів особистості і поведінки внаслідок сполученого вживання різних психоактивних речовин» (Р19.71 за МКХ-10), та «Органічного розладу особистості, помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б07.9» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), що у сукупності за глибиною та ступенем виразності позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, в зв`язку з чим він був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- в даний час ОСОБА_5 ознак недоумства, іншого хворобливого стану психіки не виявляє, страждає на хронічне психічне захворювання, у вигляді «Розладів особистості і поведінки внаслідок сполученого вживання різних психоактивних речовин» (Р19.71 за МКХ-10), та «Органічного розладу особистості, помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б07.9» за МКХ-10), що у сукупності за глибиною та ступенем виразності, позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок свого психічного стану він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- з урахуванням його актуального психічного стану (дезорганізації психічної діяльності), та враховуючи тип суспільної небезпечності, експертною комісією рекомендовано застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом (ч.3 ст.94 КК України).

- за своїм психічним станом ОСОБА_5 не має протипоказань для його участі у слідчих діях, та присутності в судовому засіданні, однак, внаслідок хронічного психічного захворювання у вигляді «Розладів особистості і поведінки внаслідок сполученого вживання різних психоактивних речовин» (Б19.71 за МКХ-10), та «Органічного розладу особистості, помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б07.9» за МКХ-10), не здатний розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатний до дій, спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника.

В силу положень ст.ст.92-94 КК України застосування примусових заходів медичного характеру можливо можливе стосовно особи, яка вчинила у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. При цьому госпіталізація цієї особи до психіатричного закладу із звичайним наглядом можлива у випадках, коли вмінені їй діяння не пов`язані з посяганням на життя інших осіб, а психічно хвора особа за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства іне потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого чи суворого наглядів.

Відповідно до положень ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечні діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Існування суспільно небезпечного діяння, що містять ознаки ст.126-1 КК України, а також його вчинення ОСОБА_5 доведено вищенаведеними доказами.

Наявність медичного критерія неосудності ОСОБА_5 внаслідок виявленого у нього тимчасового розладу психічної діяльності підтверджується висновком комісійної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №120 від 25 березня 2021 року.
Із аналізу наведених доказів, а також з урахуванням інших даних про особу підозрюваного, необхідно дійти висновку про існування у ОСОБА_5 юридичного критерія неосудності, внаслідок якого зазначена особа не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними в момент вчинення інкримінованих йому діянь.

За таких обставин, а також з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_5 діяння, суд вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст.ст.512-513 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки ст.126-1 КК України, за вчинення якого застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради.
Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1