Справа № 481/694/21
Провадж.№ 1-і/481/3/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року м. Новий Буг
Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт за кримінальним провадженням №0000327 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.186 КК України, яке знаходиться на стадії підготовчого провадження.
09.06.2021 року до суду звернувся прокурор ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, обґрунтувавши його тим, що ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були заявлені під час прийняття рішення про взяття його під варту, не зменшились, а судовий розгляд не закінчений.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді від 19.10.2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали закінчився 16.12.2020 року, який у подальшому неодноразово продовжувався в ході досудового розслідування. Після передачі кримінального провадження до суду, ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.04.2021 року, також продовжений строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 до 18 червня 2021 року включно.
Прокурор мотивував клопотання тим, що на даний час строк тримання під вартою обвинуваченого, відповідно до ухвали суду від 20.04.2021 року закінчується 18.06.2021 року, водночас ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати, а судовий розгляд не закінчився. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому за вчинені злочини, з метою уникнення відповідальності, може залишити місце свого проживання, з метою ухилитись від суду. Крім того, ОСОБА_5 не працює, не одружений та не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що останній може безперешкодно покинути місце свого проживання та переховуватися від суду. Також під час досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримують дружні відносини з ОСОБА_5 , що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати, шляхом умовлянь, підкупу та залякування свідків у кримінальному провадженні не давати свідчення відносно нього. Прокурор обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого інших, менш суворих запобіжних засобів, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, викладеними вище обґрунтуваннями, тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, суспільною небезпекою, зумовленою тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні, а також заявив клопотання, у якому просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на нічний домашній арешт з забороною виходу з будинку з 19.00 до 06.00. Клопотання обґрунтував тим, що прокурором не доведено, що ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України не перестали існувати , а тому виходячи з характеризуючих даних на неповнолітнього, наявності місця навчання, відсутності попередніх судимостей, на думку захисника, до нього може бути застосований інший, менш суворий запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_5 , підтримав клопотання захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно неповнолітнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на нічний домашній арешт, оскільки, на його думку, ризики встановлені під час досудового розслідування не змінились та продовжують існувати.
Заслухавши обґрунтування клопотання прокурора ОСОБА_3 , заперечення щодо нього захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , а також мотивацію клопотання захисника ОСОБА_4 , підтриманого обвинуваченим ОСОБА_5 , заперечення щодо нього прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.
Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України.
Згідно вимог ч.1,2 статті 180 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з клопотання ОСОБА_5 затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2021 року включно.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 січня 2021 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 березня 2021 року включно.
18.01.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.186 КК України.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 23 квітня 2021 року.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.04.2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 18 червня 2021 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися та не втратили своєї актуальності.
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Дійсно, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 3-го курсу Андріївського ПТУ №42, не одружений, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий, проживає у неповній сім`ї з батьком.
Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст..5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишилися незмінними, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується та співмірність можливого призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини, може вказати на можливе залишення останнім свого місця проживання з метою уникнення відповідальності.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Також судом враховано вік ОСОБА_5 , стан здоров`я і те, що останній, маючи постійне місце проживання, фактично не контролюється його батьком, а також, те, що хоча неповнолітній рахується студентом Андріївського СПТУ-42, з середини вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року не відвідував занять, тобто не має міцних соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його, тому суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, ризики, що підозрюваний може переховуватися від суду, впливати на свідків, показання яких повинні будуть безпосередньо отримані при судовому розгляді, не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, у даному випадку, нічного домашнього арешту, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, на які вказує прокурор, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
За таких обставин, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у вищевказані справі, а також у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою щодо ОСОБА_5 , як такого, що достатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_5 , з метою попередження ризику його переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованих йому діянь, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, беручи до уваги вікові та психологічні особливості неповнолітнього, а також те, що умови його життя та виховання унеможливлюють передачу під нагляд батьків, а інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за формулюванням обвинувачення є злочином, який спричинив загибель людини.
Керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 196, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , про заміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, відмовити.
Клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 8 серпня 2021 року включно.
Строк дії ухвали - 60 днів.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , його захиснику ОСОБА_4 та спрямувати для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 14:40 год. 11.06.2021 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1