Єдиний унікальний номер справи № 759/1711/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2491/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 27, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» продовжено настрок 60 діб до 06 червня 2021 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні, у тому числі особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який за час розгляду кримінального провадження неодноразово не з`являвся в судові засідання, причини своєї неявки не повідомляв, за вказаною адресою проживання не знаходився, був оголошений в розшук, одружений, має двох малолітніх дітей, місце реєстрації та проживання у м. Києві, відсутність на час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою об`єктивних медичних застережень щодо його неможливості перебування під вартою, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений і надалі буде переховуватись від суду (ризик переховування), може незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказав суд першої інстанції і про те, що дані про особу обвинуваченого, сталість його соціальних зв`язків, наявність місця реєстрації та проживання, родини, з урахуванням фактичних обставин справи, не переважають існуючих ризиків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши покидати місце проживання у період з 23 години до 06 години наступного дня.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення належним чином не мотивував та не обґрунтував своє рішення щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Так, судом першої інстанції не було враховано, що повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні інкримінованих йому злочинах є необґрунтованою, так як кваліфікація інкримінованої ОСОБА_6 злочинної діяльності, суперечить фабулі кримінального правопорушення. Крім того, наведені в оскаржуваній ухвалі ризики не ґрунтуються на жодному доказі і не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що його підзахисний не переховувався від суду, проживав за адресою своєї реєстрації з сім`єю, до суду першої інстанції не з`являвся, однак направляв повідомлення з мотивами своєї неявки в судові засідання. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_6 впливав чи намагався впливати на когось із свідків, потерпілих чи іншого обвинуваченого ОСОБА_8 , в тому числі і в період, під час якого до ОСОБА_6 не застосовувався запобіжний захід, окрім того по справі зібрані усі докази та допитані зазначені особи, а тому висновок суду про те, що обвинувачений може чинити незаконний вплив на цих осіб є непереконливим. З огляду на наведене, безпідставним вважає захисник і висновок суду про можливість обвинуваченого перешкодити кримінальному провадженню.
Зазначає апелянт і про відсутність в матеріалах провадження відомостей, які б свідчили про схильність ОСОБА_6 до вчинення якого-небудь кримінального правопорушення. На переконання захисника, дані про особу його підзахисного, навпаки вказують про його матеріальну стабільність, дисциплінованість та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав для висновку, що ОСОБА_6 може вчинити злочин.
Крім того, звертає увагу суду апелянт і на те, що прокурором не було надано до суду першої інстанції жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак у суду першої інстанції не було підстав вважати їх наявними.
Також, на переконання апелянта, не могли братись до уваги двома з трьох учасників колегії суддів при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу, і матеріали, що послужили підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки вирішення зазначеного питання здійснювалось суддею одноособово.
Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не містить клопотання про її розгляд за участю сторін, а відтак апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявностіклопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.
Так, судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, були заслухані пояснення прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків, дані про його особу та поведінку, а також відсутність об`єктивних медичних застережень щодо неможливості перебування під вартою та обґрунтовано встановив наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який неодноразово не з`являвся в судові засідання, причини своєї неявки не повідомляв, за вказаною адресою проживання не знаходився та був оголошений у розшук, може і надалі переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджують на даному етапі провадження, яке наразі триває, потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на жодному доказі і не відповідають фактичним обставинам, колегія суддів вважає безпідставними.
Доводи захисника про те, що кваліфікація дій обвинуваченого суперечить обставинам справи, що свідчить про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, на переконання колегії суддів є неспроможними, з огляду на стадію кримінального провадження, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, після спрямування обвинувального акту до суду ОСОБА_6 набув процесуального статусу обвинуваченого, на даний час обґрунтованість висунутого щодо ОСОБА_6 обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що дані про особу обвинуваченого вказують про його матеріальну стабільність, дисциплінованість та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав для висновку, що ОСОБА_6 може вчинити злочин, то на переконання колегії суддів вони є непереконливими, так як не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про те, що його підзахисний не переховувався від суду, а не з`являвся в судові засідання з причин, про які повідомляв суд шляхом направлення повідомлень, не спростовують обґрунтованість ризиків та доцільність продовження строку тримання під вартою, а також не дають достатніх підстав вважати, що обвинувачений не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Отже, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 06 червня 2021 року включно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4