1Справа № 335/2450/21 1-кп/335/483/2021
УХВАЛА
29 квітня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя, кримінальне провадженні за обвинуваченням
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 09 березня 2021 року до 07 травня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
У судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
Разом з тим, що судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.186 КК України. Крім того, під час допиту потерпіла чітко вказала на ОСОБА_4 , як на свого кривдника. Зазначила про не бажання його вибачати у скоєному та про те, що остерігається за свою безпеку у разі його звільнення з-під варти. ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, та після повідомлення 15.11.2020 про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України почав переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим, 22.12.2020 був оголошений у розшук та у подальшому на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2021 до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.03.2021 та на підставі ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2021 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2021 року.
З урахуванням зазначеного, прокурор посилається на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення за вчинення аналогічних правопорушень, розуміє невідворотність покарання та не бажає настання наслідків передбачених кримінальним кодексом України.
Окрім цього, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, що дає достатні підстави вважати, що при не застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор посилається на те, що більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Так, обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за місцем мешкання, оскільки він не несе ніякої загрози для суспільства, зобов`язується ніяким чином не переховуватись, не впливати на потерпілу та зобов`язується з`являтися на всі судові засідання. Зазначене клопотання було підтримано захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 , який зазначив про те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду оскільки його безпідставно було оголошено у розшук.
Розглядаючи заявлені клопотання суд виходить з наступного.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.02.2021 по 10.03.2021 включно, без можливості внесення застави.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09 березня 2021 року до 07 травня 2021 року включно, без можливості внесення застави.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, судом досліджено письмові докази, допитана потерпіла, свідок зі сторони обвинувачення та в наступне судове засідання вирішено викликати другого свідка зі сторони обвинувачення та експерта.
ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати і на цей час. Такими обставинами є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду, а також те, що він будучи особою раніше судимою, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчинені злочину під час умовно-дострокового звільнення за вчинення аналогічних правопорушень та розуміє невідворотність покарання.
Крім того, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність його соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання, поряд із встановленими судом обставинами щодо неодноразової судимості обвинуваченого за вчинення корисливих злочинів, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 .
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні та підготовчому судовому засіданні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , яке було підтримано його захисником адвокатом ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.
Щодо доводів ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про відсутності підстав вважати, що ОСОБА_4 переховувався від слідства та може переховуватися від суду, суд зазначає про наступне.
Так, 15.11.2020 ОСОБА_4 було вручено повістку про виклик до слідчого на 16.11.2020. Проте, 16.11.2020 ОСОБА_4 до слідчого не з`явився. Також він не з`явився і у подальшому, хоча був обізнаний про необхідність явки до слідчого. Доводи ОСОБА_4 про те, що працівники поліції не приходили за місцем його мешкання та не розшукували його, не спростовують ту обставину, що будучі обізнаним про необхідність явки до слідчого, він до слідчого не з`явився. Доказів поважності не явки на виклик до слідчого матеріали кримінального провадження не містять. Доказів того, що ОСОБА_4 будь-яким чином повідомляв слідчого про причини не явки, матеріали кримінального провадження також не містять.
Також, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.186 КК України. Крім того, під час допиту потерпіла чітко вказала на ОСОБА_6 , як на свого кривдника. Зазначила про не бажання її вибачати у скоєному та про те, що остерігається за свою безпеку у разі її звільнення з-під варти. ОСОБА_6 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнає, та після повідомлення 15.11.2020 про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.186 КК України почала переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим, 22.12.2020 була оголошена у розшук та у подальшому на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2021 до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.03.2021 та на підставі ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2021 відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2021 року.
З урахуванням зазначеного, прокурор посилається на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі спробує ухилитися від відповідальності та переховуватись від суду.
Крім того, прокурор зазначає про те, що обвинувачена ОСОБА_6 ніде не працевлаштована, не має джерела доходу, обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення проти власності, що свідчить про те, що залишаючись на волі, ОСОБА_6 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу незаконним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Так, обвинуваченою ОСОБА_6 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за місцем мешкання, оскільки вона не несе загрози для суспільства, зобов`язується з`являтися на всі судові засідання та не впливати на потерпілу і свідків та на їх свідчення. Також надала письмові пояснення про те, що на виклик до слідчого 16.11.2020 не з`явилась, оскільки разом з ОСОБА_4 , 16.11.2020 у прокуратурі писали заяву на працівників поліції. Вони повідомили прокурору про те, що бояться їхати до відділу поліції у м.Запоріжжі, оскільки там їх принижували та били. Прокурор повідомив їм про те, що вони можуть не їхати, а якщо їм зателефонує слідчий, нехай повідомлять про те, що вони бояться та нехай слідчий приїздить до райвідділу за їх місцем мешкання. Коли їм зателефонував слідчий, вони йому так і пояснили. Також, ОСОБА_6 зазначила про те, що постійно мешкає за місцем своєї прописки та від працівників поліції не переховувалась. Додатково ОСОБА_6 зазначила про те, що вона у 2020 році закінчила школу та у 2021 році планувала продовжити навчання. Вона дійсно не працювала, оскільки у зв`язку з епідемією короновірусу не могла влаштуватися на роботу.
Також, у судовому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зміну раніше обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки обвинувачена раніше не судима, має місце проживання та місце реєстрації, має сім`ю, проживає з матір`ю, сестрою та племінниками. У 2020 році закінчила навчання у «Загальноосвітньому навчальному закладі 2-3 ступенів міжшкільному навчально-виробничому комбінаті» Енергодарської міської ради Запорізької області, позитивно характеризується за місцем навчання, на підтвердження чого надано відповідну характеристику.
Розглядаючи заявлені клопотання суд виходить з наступного.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.02.2021 по 10.03.2021 включно, без можливості внесення застави.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09 березня 2021 року до 07 травня 2021 року включно, без можливості внесення застави.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, судом досліджено письмові докази, допитана потерпіла, свідок зі сторони обвинувачення та в наступне судове засідання вирішено викликати другого свідка зі сторони обвинувачення та експерта.
ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати і на цей час. Такими обставинами є те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , а також те, що вона обвинувачується у вчинені тяжкого злочину та розуміє невідворотність покарання.
Крім того, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачена за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність її соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 .
На думку суду, дані про особу обвинуваченої та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченої на досудовому розслідуванні та підготовчому судовому засіданні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, не надає можливості обвинуваченій перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, у зв`язку з чим, клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.
Щодо доводів ОСОБА_6 про відсутності підстав вважати, що вона переховувалася від слідства та може переховуватися від суду, суд зазначає про наступне.
Так, 15.11.2020 ОСОБА_6 було вручено повістку про виклик до слідчого на 16.11.2020. Проте, 16.11.2020 ОСОБА_6 до слідчого не з`явилася. Також вона не з`явився і у подальшому, хоча була обізнана про необхідність явки до слідчого. Доводи ОСОБА_6 про те, що працівники поліції не приходили за місцем його мешкання та не розшукували її, не спростовують ту обставину, що будучі обізнаною про необхідність явки до слідчого, вона до слідчого не з`явилася. Доказів поважності не явки на виклик до слідчого матеріали кримінального провадження не містять. Доказів того, що ОСОБА_6 будь-яким чином повідомляла слідчого про причини не явки, матеріали кримінального провадження також не містять.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинувачених під вартою.
Керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 червня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , яке було підтримано його захисником адвокатом ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 червня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 30 квітня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1