ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6936/20

Номер провадження 1-кп/495/461/2021

19 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 31.07.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Польове Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 30.07.2020 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту та особистих неприязних відносин, реалізуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії нанесла два удари дерев`яною палкою в праву бокову частину грудної клітини потерпілої, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді синця розмірами 15 см. на 5 см. та синця в області правої бокової поверхні грудної клітини та синця в правій половині поперекової області, які зливаються між собою та утворюють розлитий синець загальними розмірами 20 см. на 20 см.
Зазначені тілесні ушкодження спричиняють скороминущі наслідки, що тривають не більше шести днів і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнала повністю. Пояснила, що вона разом зі своїми дітьми йшла до магазину, а потерпіла стояла біля свого будинку і почала кричати нецензурною лайкою на її дітей. Після чого, вона підійшла до потерпілої з метою вияснити чому вона ображає її дітей та чим вони її не догодили. Спочатку розмовляла з потерпілою спокійно, хотіла по людські вияснити, чому потерпіла так висловлюється в адресу її дітей, але раптом вийшов її чоловік з палкою та почав махати нею перед обличчям. Після чого, вона на емоціях вихватила палку у чоловіка потерпілої та вдарила нею по руках потерпілої декілька разів, скільки саме не пам`ятає. Зауважила, що вона не мала мети бити потерпілу, але остання вивила її на емоції, так як вона постійно кричить та ображає її та дітей, з невідомих причин. Просила суд строго її не наказувати.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що дійсно 30.07.2020 року відбувалися події зазначені в обвинувальному акті. Крім цього вказала, що обвинувачена знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, а її діти постійно чинять перешкоди в нормальному її існуванні, постійно кричать, ображають її, роблять всіляку шкоду. Категорично заперечувала проти пояснень обвинуваченої, що під час їх сварки вийшов її чоловік з палкою та почав втручатись у конфлікт, чоловік взагалі не виходив з будинку.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів характеризуючих особу обвинуваченої.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З 01.07.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, перестало бути злочином та відноситься до категорії кримінальних проступків (виходячи з санкції ч.1 ст.125 КК України).

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особливості конкретного проступку й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення проступку і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.1 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правоворушень засудженою. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правоворушень.
Згідно із ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , що вона раніше не судима, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, працює технічним працівником в ЗОШ № 4, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, веде спокійний спосіб життя та алкогольними напоями не зловживає, враховуючи обставини які пом`якшуть покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в дохід держави, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.
Процесуальних витрат в кримінальному провадженні немає.
Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Речові докази: оптичний носій інформації «CD-R 700 mb» N121VL31D8121651В1 залишити у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.
Процесуальних витрат в кримінальному провадженні немає
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1