Справа № 346/3843/20
Провадження № 11-кп/4808/204/21
Категорія ст. 358 ч. 4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеоконференції в кримінальному провадженні №0000070 апеляційну скаргу прокурора на вирок Коломийського міськрайонного суду від 5.03.2021,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого

засуджено:- за ст. 27 ч. 5, ст. 358 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень;
- за ст. 358 ч. 4 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, йому призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 гривень.
Із змісту вироку слідує, що постановою Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2020 року ОСОБА_7 за ст. 130 ч. 1 КУпАП позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік. Він посвідчення водія в установленому порядку не отримував. Обвинувачений з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою особою, як пособник надав їй свої анкетні дані та фотокартку, для їх внесення до підробленого документу. В подальшому вищевказана особа виготовила підроблений документ, а саме бланк посвідчення водія, серія і номер НОМЕР_1 від 05.12.2006, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_7 . Через декілька днів в м. Коломия ОСОБА_7 передав цїй особі 5 тис. грн. та отримав підроблене посвідчення водія, яке в подальшому використовував під час керування транспортними засобами.

Крім того, 07.08.2020 року ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки "Опель Комбо" АТ 6428 ВІ на автодорозі Н-10, в с. Лісна Слобідка, Коломийського району, під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівника поліції, достовірно знаючи, що його посвідчення водія є підробленим, використав його та пред`явив для перевірки працівнику поліції.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду незаконним через м`якість призначеного покарання. Стверджує, що суд не дав всебічну оцінку обставинам справи та призначив мінімальне покарання, передбачене ст. 358 ч. 1, 4 КК України. Судом не враховано, що вироком того ж суду від 17 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 6800 гривень, який вже сплачено, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Злочин, передбачений ст. 358 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вказаного вироку, а тому остаточне покарання необхідно було призначити на підставі ст. 70 ч. 4 КК України. Водночас, суд проігнорував те, що обвинувачений у квітні 2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Недостатньо судом враховано і те, що ОСОБА_7 раніше судимий, згідно вироку Коломийського міськрайонного суду від 20 грудня 2019 року за ст. 309 ч. 1, ст. 263 ч. 1 КК України та вироку Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року за ст. 286 ч. 1 КК України. Без належної оцінки залишились призначені покарання за ці злочини.
В ході апеляційного розгляду просить дослідити характеризуючі дані про особу обвинуваченого та постанову Коломийського міськрайонного суду від 5.03.2021 щодо ОСОБА_7 . Просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ст. 27 ч. 5, ст. 358 ч. 1 КК України 6 місяців арешту;
- за ст. 358 ч. 4 КК України 4 місяці арешту.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити йому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 6 місяців арешту.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань, визначених вироком Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року та за вказаним вироком, визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців, а також у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Покарання в частині штрафу у зв`язку із його сплатою до виконання не звертати. В решті вирок залишити без змін.
В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав подану апеляцію, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, яке вказано в апеляційній скарзі;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили всі доводи апеляції прокурора, просять вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини провадження, заслухавши доводи сторін, дослідивши окремі дані про особу винного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора за наведених у ній доводів і підстав підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржений вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 таким вимогам закону частково не відповідає.

В апеляції прокурор не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого, тому вирок в цій частині не перевіряється.

З доводами прокурора в частині незастосування ст. 70 ч. 4 КК України слід погодитись, оскільки суд при призначенні остаточного покарання не врахував, що покарання обвинуваченого за попереднім вироком від 17.12.2020 року мало бути враховано судом, оскільки злочин за тим вироком було вчинено до постановлення останнього вироку. При цьому немає значення, що вказане покарання у виді штрафу відбуте через його сплату. Тому в цій частині вирок підлягає зміні.

Апеляційні доводи прокурора про м`якість покарання ОСОБА_7 у виді штрафу і призначення йому покарання у виді арешту, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Призначене йому остаточне покарання у вигляді 17 000 грн штрафу є достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів чи проступків. Тому колегія суддів не вбачає необхідності й доцільності в призначенні йому покарання у виді арешту.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому у виді максимального розміру штрафу врахував ступінь тяжкості вчиненого, а саме, що ним вчинено кримінальні проступки, обставини, які пом`якшують його покарання, зокрема його каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних проступків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За місцем проживання характеризується він позитивно, одружений, на утриманні має малолітню дитину.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що не можна вважати судимим ОСОБА_7 за вироком від 20.12.2019 року, оскільки його звільнено від покарання за цим вироком ухвалою того ж суду від 12.01.2021 року, яка на цей час має законну силу.
Згідно вироку того ж суду від 17 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України до штрафу 6800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Призначений штраф в сумі 6800 гривень ОСОБА_7 сплатив повністю 29 грудня 2020 року, що підтверджується копією квитанції від 29.12.2010 року. За цим вироком злочин ним вчинено до постановлення останнього вироку, тому остаточне покарання слід визначати йому на підставі ст. 70 ч.4 ККУ шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із залишенням для самостійного виконання додаткового покарання у вигляді позбавлення права на керування транспортними засобами. Правових підстав й доцільності для застосування при цьому повного чи часткового складання цих покарань колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку були допущені вказані порушення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, які можуть бути виправлені апеляційним судом шляхом постановлення ухвали про зміну покарання обвинуваченого, без погіршення його становища.

Таким чином апеляцію прокурора слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Коломийського міськрайонного суду від 5.03.2021 року щодо ОСОБА_7 в частині покарання змінити, вважати його винним і визначити покарання:
- за ст. 27 ч. 5, ст. 358 ч. 1 КК України - штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень;
- за ст. 358 ч. 4 КК України штраф в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно йому визначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року більш суворим покарання за вироком того ж суду від 5.03.2021 року, визначити йому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень із самостійним виконанням додаткового покарання за попереднім вироком у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту її оголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3
ОСОБА_4