Справа № 372/1765/19
Провадження № 1-кп/359/120/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши з технічною відеофіксацією у судовому засіданні в залі суду м. Борисполя, клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст.263 КК України,

встановив:

Під час судового засідання прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду, а також з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, вважає необхідним продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку прокурора на даний час достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України. ОСОБА_6 під тяжкістю покарання яке йому загрожує може переховуватись від суду та прокурора. Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, у разі визнання ОСОБА_6 винним. Окрім цього, обвинувачений не перебуває в зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, а тому відсутність стійких соціальних зв`язків підвищує ризик переховування обвинуваченого від суду. Також вказаний ризик прямо підтверджується пост кримінальною поведінкою обвинуваченого, оскільки після скоєння злочину та завдання тілесних ушкоджень, ним не вжито заходів на надання йому необхідної допомоги. Натомість, обвинувачений залишив місце події та переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В разі застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, не буде в повній мірі забезпечено виконання завдань кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити врахувавши наявні ризики, передбачених ст. 177 КПК України. заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений та його захисник щодо продовження строку тримання під вартою, заперечували. Підтримували заявлене стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час. Наголосили, що обвинувачений не має на меті переховуватися від суду. Останній має постійне місце проживання в Київській області, а саме у свого батька, який є пенсіонером та потребує допомоги. Обвинувачений має на утриманні неповнолітню доньку. ОСОБА_6 має проблеми із здоров`ям, а тому потребує огляду та лікування у лікаря, що підтверджується письмовими документами долучених до клопотання.

Суд заслухавши думку учасників кримінального процесу, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення» Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Зважаючи на вимоги Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу щодо встановлення мінімальних стандартів забезпечення прав, підтримання та захисту жертв злочинів від 25.10.2012, вказує на обов`язок держав здійснювати захист вразливих учасників кримінального процесу не лише від фізичного, а й від емоційного та психічного впливу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом, не змінилися.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має. Тобто міцних соціальних зв`язків, які б характеризували його як відповідальну та зразкову особу у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_6 має на утримані неповнолітню доньку, разом із цим у матеріалах справи відсутні належні докази того, що остання перебуває на його матеріальному утриманні.

Крім того, після скоєння обвинуваченим злочинів та завдання тілесних ушкоджень, обвинуваченим не вжито заходів на надання потерпілому необхідної допомоги. Натомість, обвинувачений залишив місце події та переховувався від органів досудового розслідування, за таких обставин є достатні підстави вважати, що він продовжить переховуватись від суду.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 21.02.2021 включно. У кримінальному провадженні судовий розгляд триває. Однак у розгляді кримінального провадження оголошена перерва. Ця обставина свідчить про необхідність розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, відносно ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд прийшов до переконання про відмову у задоволені клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Продовження дії запобіжного заходу відбудеться в даному випадку не «автоматично», а із встановленням і дослідженням питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи. А тому, на даний час, підстав для застосування іншого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вбачає.
З огляду на це суд вважає доцільним клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24 год. 19.04.2021, включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі 7 діб з дня проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено о 08:30 23.02.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3