ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/227/21 Справа № 201/1104/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000105 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як необгрунтовану, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, так як підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Також зазначає, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи, а відповідно, джерела доходу.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів по 28 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього обов`язків: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу органу досудового розслідування, прокурора або суду; прибувати за кожною вимогою до органів досудового розслідування, прокуратури та суду; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що матеріали клопотання свідчать про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст 177 КПК України, а саме можливих спроб підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування або суду, а також, оцінивши, сукупність встановлених обставин, а саме наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, визнання ним всіх обставин, викладених у повідомленні про підозру та співпраця зі слідством, а також той факт, що підозрюваний раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, дійшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на переконання слідчого судді, здатний запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.
Так, відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Згідно із наданими до клопотання матеріалами, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом проведення слідчого експерименту від 28 січня 2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 із додатком у вигляді план-схеми; висновками експерта від 29.01.2021 року № 19/104 8/436 та від 29 січня 2021 року за №19/104-8/437; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 28 січня 2021 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 29 січня 2021 року.
Так, слідчим суддею правильно встановлено відповідно до п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням ст. 178 КПК України наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, що може свідчити про його можливість покинути місто, в якому проживає, або країну.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення колегія суддів вважає такими, що не доведені прокурором, оскільки до суду апеляційної інстанції не надано підтверджень існування цього ризику, при цьому підозрюваний є раніше не судимим.
Доводи прокурора щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не заслуговують на увагу, оскільки цей ризик не зазначений в клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу та не був врахований судом першої інстанції.
Посилання в апеляційній скаргі прокурора на те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначене було враховано слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .
Твердження прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчим суддею в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_16 , яка підтвердила свою згоду на проживання ОСОБА_8 у своїй квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , тому на переконання колегії суддів слідчий суддя доцільно застосував цілодобовий домашній арешт саме за цією адресою.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що протягом часу з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_8 ризику.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2021 року, - залишити без задоволення .
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4