Справа № 175/3883/19
Провадження № 1-кп/175/184/19
Ухвала

Іменем України

03 березня 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001072 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Личково Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

При оголошенні перерви через неможливість проведення відеоконференції з захисником ОСОБА_6 і зайнятістю в апеляційному суді представника потерпілих ОСОБА_7 , прокурор заявив письмове клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, яке, з посиланням на п.b ч.1 Європейської Конвенції з прав людини та практику ЄСПЛ, зокрема на рішення у справах «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обґрунтовує наявністю ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що тяжкість інкримінованого злочину, наслідком якого стала смерть людини, та тяжкість покарання, передбаченого за цей злочин, не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів.

Представник потерпілих ОСОБА_7 у заяві від 03.03.2021 року від свого імені та від імені потерпілих підтримав клопотання прокурора, вказавши, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник просила змінити її підзахисному запобіжний захід на домашній арешт і вказала, що ОСОБА_9 буде проживати з матір`ю по АДРЕСА_1 .

Обвинувачений підтримав захисника та вказав, що не може більше перебувати в умовах УВП, де останній час знаходиться у стресовому стані.

Обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За приписом частини 3 цієї статті… до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою запобіжного заходу є… наявність ризиків, які дають достатні підстави… суду вважати, що… обвинувачений… може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про… продовження запобіжного заходу, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона… обвинувачується; вік та стан здоров`я… обвинуваченого; репутацію… обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справах «Амбрушкевич проти Польщі», «Лабіта проти Італії», «Хайредінов проти України»).

Під час судового провадження ОСОБА_10 було обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз строком до 11 березня поточного року.
Наразі, з урахуванням об`єктивних причин, які не дозволяють призначити наступне судове засідання та закінчити судовий розгляд до спливу цього строку, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що не відпав і продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження вказаного запобіжного заходу ще на 60 днів.
Цей ризик, обставини висунутого обвинувачення і суворість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі доведеності його вини за вчинення інкримінованого умисного тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, не дозволяють застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, які, на думку суду, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який усвідомлює передбачену законом відповідальність, а тому, не визнаючи вини, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, тобто може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у випадку визнання винуватим, не є самостійною підставою для утримання його під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду (рішення у справі «Ілойков проти Болгарії»).

Таке судове рішення у повній мірі буде відповідати вимогам як національного, так і європейського законодавства.

У зв`язку з цим клопотання прокурора є обґрунтованим, а клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.331, 369 КПК України, суд

ухвалив:

У судовому провадженні оголосити перерву до 14.00 години 23 березня 2021 року.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 11 березня 2021 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 03 травня 2021 року.
Клопотання захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору, направити начальнику ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)».
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1