ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2529/20
провадження № 1-кп/753/971/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,
за участю сторін:
прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор уважала за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти призначення справи до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримали обвинувачені та інші захисники.

При цьому, захисник обґрунтував своє клопотання тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, що унеможливлює визначення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначення підсудності та правової кваліфікації.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Чинні норми КПК України покликані забезпечити право підозрюваного, його захисника й законного представника предметно знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, у чому полягає суть підозри і якими є його підстави (підп. "a" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини 1950 року [2], п.1 ч. 3 ст.42 КПК України). Це право - найважливіша умова реалізації вказаними особами своїх процесуальних інтересів у кримінальному провадженні.
У відповідності до ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими.
Також обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення, що ґрунтується на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості.
Отже, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
В порушення вимог кримінального процесуального закону України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, у обвинувальному акті не зазначено коли, де та у який спосіб обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи грошовими коштами місцевого бюджету, не зазначено суть інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 366 КК України. Також в обвинувальному акті не конкретизовано, з чого саме складався розроблений ОСОБА_3 злочинний план та не конкретизована роль кожного з обвинувачених відповідно до розробленого плану, хоча і зазначено, що ОСОБА_4 діяла згідно із відведеної їй ролі у вчиненні злочинів.
Недотримання вимог закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинувачених на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст. 348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченим суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Більш того, відповідно до ст. 374 КПК України за результатами судового розгляду суд першої інстанції повинен вказати у обвинувальному вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
З огляду на те, що судовий розгляд здійснюється лише в межах висунутого обвинувачення, суд не вправі виходити за його межі та самостійно доповнювати формулювання обвинувачення описанням обов`язкових елементів певного складу злочину, які не були вказані в обвинувальному акті.
Відтак відсутність цих елементів у обвинувальному акті унеможливлює постановлення судом законного та вмотивованого вироку, який би відповідав вимогам ст. 374 КПК України, та робить недоцільним судовий розгляд кримінального провадження на підставі такого обвинувального акту.
Крім того, відповідно до положень ст.ст. 373, 284 КПК України невідповідність обвинувального акту вимогам закону не є підставою для винесення виправдувального вироку або для закриття кримінального провадження.
Отже, процесуально неможливо прийняти законне рішення за результатами судового розгляду обвинувального акту, зміст якого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Окремо слід зазначити, що відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо часу та місця вчинення злочину позбавляє суд можливості правильно визначити підсудність кримінального провадження та строки притягнення до кримінальної відповідальності.
Крім того, суд уважає за необхідне зазначити, що згідно вимог КПК України, прокурор має право, а не обов`язок усунути недоліки обвинувального акту під час судового розгляду, але відповідно до ст. 338 КПК України зміна обвинувачення в суді можлива лише після встановлення нових фактичних обставин справи, тобто після дослідження доказів, тоді як право обвинуваченого захищатись у суді від зрозумілого йому обвинувачення повинно бути забезпечене з початкової стадії судового розгляду.

Незалежно від права прокурора змінити обвинувачення за результатами судового розгляду, первинне обвинувачення повинно повністю відповідати вимогам кримінального процесуального закону України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд
у х в а л и в:
клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1