Дата документу 23.02.2021 Справа № 554/5111/20
Провадження №1-кс/554/284/2021

УХВАЛА
Іменем України

23 лютого 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про скасування повідомлення про підозруу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,у кримінальному провадженні №0000075, в якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 08.07.2020 року.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 13 травня 2020 року слідчим Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованим у місті Полтаві, ОСОБА_5 були внесені відомості до ЄРДР епізод № 4 у кримінальному провадженні №0000075 від 08.04.2019 року за частиною 3 ст. 368 КК України відносно посадових осіб правоохоронного органу.

08 липня 2020 року після проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той час працював на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області, слідчим Третього СВ СУ ТУ ДБР, з розташуванням у місті Полтаві, Денисом Смоленко було повідомлено останнього про підозру.

Вивчивши повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 08.07.2020 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та проаналізувавши яким чином було зроблено повідомлення про підозру та процесуальне обґрунтування повідомлення про підозру у саме такий спосіб, який був використаний слідчим ТУ ДБР, сторона захисту стверджує, що ОСОБА_7 до теперішнього часу не набув статусу підозрюваного в розумінні кримінального процесуального закону України, так як слідчим були порушені імперативні приписи ст. 278 КПК України щодо порядку повідомлення особи про підозру.

Слідчий Першого СВ СУ ТУ ДБР, з розташуванням у м. Полтаві, ОСОБА_5 на час повідомлення про підозру не був слідчим, який мав повноваження на проведення досудового розслідування і складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , так як такі процесуальні документи не надані до теперішнього часу стороні захисту при виконанні вимог ст. 221 КПК України. Крім того, діючим КПК визначений порядок та посадові особи, які можуть складати та здійснювати повідомлення про підозру.

Ознайомившись з повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 08.07.2020 року звертає увагу слідчого судді, що повідомлення складено і підписане слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 (аркуш 4 підозри) за погодженням з процесуальним керівником - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Харківської області ОСОБА_10 (аркуш 4 підозри).

Однак, на аркуші 6 повідомлення про підозру, після переліку прав підозрюваного, обвинуваченого є виділені слідчим речення: «Про підозру мені повідомлено, повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені, права підозрюваного оголошені та роз`ясненні». Далі йде підпис підозрюваного ОСОБА_6 , час оголошення підозри 06 година 42 хвилини та дата оголошення 08.07.2020 року. В кінці аркуша 6 є речення: «Повідомив про підозру, вручив копію повідомлення про підозру та роз`яснив права підозрюваного: і власноручна підпис «слідчий Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Полтаві Денис Смоленко».

Слідчий, в свою чергу, не може доручити вручити складене ним повідомлення про підозру іншому слідчому через відсутність у останнього таких процесуальних повноважень (ч. 2 ст. 40 КПК).

Таким чином, слідчий Третього слідчого відділення СУ ТУ ДБР, з розташуванням у місті Полтаві ОСОБА_11 не мав і не має повноважень для повідомлення ОСОБА_4 про підозру. Це міг зробити лише слідчий Першого СВ СУ ТУ ДБР, з розташуванням у м. Полтаві ОСОБА_12 .

Ознайомившись з наданими органом досудового розслідування матеріалами досудового розслідування до його завершення в порядку ст. 221 КПКУкраїни, сторона захисту стверджує, що невідкладних випадків для повідомлення особи ОСОБА_6 про підозру о 06 годині 42 хвилини 08 липня 2020 року, не було. Це твердження сторона захисту обгрунтовує наступним.

Обшук було проведено 08.07.2020 року у нічний час по епізоду № 4 у кримінальному провадженні № 0000075 від 13 травня 2020 року по ухвалі слідчого судді від 25 червня 2020 року, тобто через більш ніж два місяці після скоєння кримінального правопорушення і через три тижні після надання дозволу про проведення обшуку, без офіційного визначення процесуального статусу ОСОБА_6 під час проведення обшуку, що спричинило за собою порушення його процесуальних прав. Так, ОСОБА_8 не були роз`яснені його процесуальних права, в тому числі право не свідчити проти себе і право на захист.

В той же час ОСОБА_7 був попереджений про обов`язок не розголошувати без дозволу слідчого, прокурора, суду відомості, які безпосередньо стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, що здійснюються (здійснювалися) під час нього, і які стали відомі свідку у зв`язку з виконанням його обов`язків. Таким чином процесуальний статус ОСОБА_6 необхідно вважати, як свідок у кримінальному провадженні № 0000075 від 08.04.2019 року за частиною 3 ст. 368 КК України.

Під час обшуку ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру без участі захисника, про що вимагав ОСОБА_13 .

Таким чином, сторона захисту наполягає на тому, що ОСОБА_4 на теперішній час не має статусу підозрюваної особи, так як не повідомлений про підозру, визначеним ст. 278 КПКУкраїни засобом.

На підставі викладеного просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив вимоги задовольнити. Зазначив, що порушена процедура вручення повідомлення про підозру.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши адвоката, підозрюваного, дослідивши матеріали скарги та наданого кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 08.04.2019 року за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

08.07.2020 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_14 у кримінальному проваджені №0000075 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.368 КК України.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області № 434 о/с від 24.12.2019 року ОСОБА_4 , призначено на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Відповідно до функціональних обов`язків оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , затверджених 20.01.2020 начальником Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з якими ознайомився ОСОБА_4 , останній, як оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області, службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, надавати поліцейські послуги у сферах охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави від злочинних посягань, протидії злочинності. Діяльність ґрунтується на принципах верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, політичної нейтральності, взаємодії з населенням на засадах партнерства, безперервності, конспірації, поєднання гласних і негласних засад в оперативно-розшукової діяльності та дотримання режиму секретності. Здійснює заходи з виявлення, розкриття та припинення кримінальних правопорушень, а саме по лінії майнової спрямованості, незаконного обігу наркотичних засобів (у т.ч. за дорученням слідчого), насамперед тяжких, особливо тяжких та резонансних злочинів, у тому числі вчинених учасниками ОГ і ЗО, забезпечення оперативного супроводу кримінальних проваджень, розшуку осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, зниклих безвісті, та інших осіб у випадках, визначених законом. Приймає участь у комплексних оперативно-профілактичних відпрацюваннях території, а також спеціальних операціях, спрямованих на протидію злочинності. Постійно здійснює оперативно-розшукові заходи. Працює з відомостями про зміст, плани, організацію і результати негласної оперативно-розшукової діяльності сектору, залучає джерела оперативної інформації до співробітництва на конфіденційній основі, організовує роботу з виконання завдань оперативно-розшукової діяльності для пошуку і фіксації фактичних даних про вчинення злочинів, застосування оперативно-технічних заходів негласної оперативно-розшукової діяльності. Бере участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій. Використовує відомості про зв`язок ознак особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві і взята під захист згідно з чинним законодавством України у зв`язку з виникненням загрози її життю чи здоров`ю і стосовно якої проводяться або проведено заходи щодо зміни персональних даних або зовнішності чи місця проживання, з її попередніми індивідуальними ознаками. Взаємодіє з цих питань з оперативними підрозділами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні органи.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на поліцейських.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди, нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.

Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особам наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

В ході досудового розслідування встановлено, що оперуповноважені відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вирішили залучити оперуповноважених сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_19 та ОСОБА_4 до участі у вчиненні умисних злочинів, а саме отримання неправомірної вигоди від громадян за непритягнення останніх до відповідальності, на що останній надав згоду. Після цього, 13.05.2020 біля 16 год. 10 хв. оперуповноважені відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, з використанням наданого службового становища, біля зупинки громадського транспорту Меморіал Слави по Білгородському шосе у м. Харкові, затримали ОСОБА_21 та пред`явили останньому вимогу про необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 1000 доларів США та 6000 гривень, яку їм повинна надати мачуха ОСОБА_21 - ОСОБА_22 , за не притягнення ОСОБА_21 до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України. Надалі, 13.05.2020 біля 19 год. 05 хв. ОСОБА_20 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, діючи умисно, за вказівкою оперуповноважених відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_22 , яка на його вимогу надала неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США та 6000 гривень, за не притягнення ОСОБА_21 до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.07.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 168 160 гривень та покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали суду закінчується 17.09.2020.

Заставу у розмірі 168 160 гривень ОСОБА_4 було внесено, та покладено на нього вищезазначені обов`язки.

04.09.2020 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 08.12.2020 року.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.
Згідно з ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Загальні вимоги щодо змісту повідомлення про підозру визначені ст. 277 КПК України.

Так, у відповідності до приписів вказаної статті, повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та жодних сумнівів щодо його незаконності або порушення порядку вручення не викликає.

Виходячи з системного аналізу позиції ЄСПЛ щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, суд вважає, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особи про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 вже була предметом оцінки слідчого судді при вирішенні питання про обрання та продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

При цьому, ч. 1 ст. 276 КПК України визначає, що повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, відповідно до норм якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1ст. 135 КПК); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем їїроботи (ч. 2ст. 135 КПК).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000075 повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було складено 08.07.2020 року та вручено йому під особистий підпис.
Як встановлено при розгляді скарги, повідомлення про підозру було вручено за правилами ст. 111 та ст. 135 КПК України, підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_4 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слід також зазначити, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 оскаржив повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 08.07.2020 року, проте 30.12.2020 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 у кримінальному проваджені № 0000075 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, на момент вирішення заявлених вимог припинив дію сам предмет оскарження.
Отже, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України , -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1