Номер провадження: 11-кп/813/1178/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 в кримінальному провадженні №0002720 від 26.09.2020 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка Іванівського р-ну Одеської обл., громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховано з 01.10.2020.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.
Відмовлено в цивільних вимогах потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 26.09.2020 приблизно о 05:30 год., перебуваючи навпроти торгівельного павільйону «Табакерочка», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога 299, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли в ході словесного конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, з метою завдання шкоди здоров`ю (посягання на здоров`я іншої людини), діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав останньому не менше 3 (трьох) ударів, а саме: один удар стопою правої ноги в область голови (лівої частини обличчя), та ще два удари своїми правою та лівою руками (кистями рук стиснутими в кулак) в область голови (обличчя). Від отриманих ударів ОСОБА_10 втратив свідомість та впав на асфальтне покриття.
В результаті свої умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден, синців голови, крововиливу в м`які тканини голови, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою головного мозку, перелому кісток черепу; синця грудної клітини, закритих переломів 5, 6-го лівих ребер; синця лівого плеча, що в подальшому призвело до смерті останнього.
Закрита черепно-мозкова травма у вигляді саден, синця голови, крововилива в м`які тканини голови, переломів кісток черепу, крововиливів під м`які мозкові оболонки, забою головного мозку, в своїй сукупності згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (далі Правил) (п. 2.1.1.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Перелом 5, 6 лівих ребер в своїй сукупності при звичайному перебігу у живих осіб супроводжується розладом здоров`я тривалістю більше 3-х тижнів (21 день) і по цьому критерію мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, згідно п. 2.2.1 Правил.
Синець лівого плеча при звичайному перебігу у живих осіб мають незначні наслідки, які швидко зникають тривалістю не більше шести днів, і по цьому критерію мають ознаки легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.5 Правил.
Смерть ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді крововилива в м`які тканини голови, перелому кісток черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою головного мозку. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду 1-ої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності провини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, не погодився із оскаржуваним вироком у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі його підзахисного внаслідок суворості, зокрема, судом не було враховано того, що ОСОБА_7 провину визнав повністю, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується виключно позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, а саме неповнолітню доньку 2015 р.н., проходив військову службу в зоні АТО та за час служби неодноразово заохочувався командуванням, під час судового розгляду кримінального провадження визнав цивільний позов потерпілої.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_8 не з`явився, хоча був належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час та місце його проведення, після закінчення апеляційного розгляду 12.05.2021 об 11:22 год. засобами електронного зв`язку, від захисника надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із процесуальною зайнятістю.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти проведення апеляційного розгляду кримінального провадження за відсутності захисту.

Враховуючи неявку захисника в судове засідання, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі аналізу мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції (а.с. 79) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, внаслідок чого суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно розуміють їх зміст та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками: завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Що стосується доводів захисника про надмірну суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; його суспільну небезпечність; позитивну характеристику особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має нагороди, здобуті під час проходження служби в АТО, частково визнав цивільний позов та попросив вибачення у потерпілої; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції визнав повне визнання провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики з місця мешкання та місця проходження строкової служби.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом 1-ої інстанції встановлено не було.
Всупереч твердженням сторони захисту про надмірну суворість призначеного судом 1-ої інстанції ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд звертає увагу на те, що з урахуванням ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, а саме посягання на передбачене законом невід`ємне природне право людини на життя, обставин його скоєння, зокрема, умисного спричинення загиблому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень ударів ногою та руками в область життєво важливого органу голови, що призвело до смерті потерпілого, фактичне залишення обвинуваченим потерпілого в безпорадному стані, декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, позиції потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суд призначити обвинуваченому суворе покарання, а також характеристики особи обвинуваченого, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства та необхідності призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді 7-ми років позбавлення волі, яке є мінімальним, передбаченим санкцією даної статті.
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_7 дії положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, оскільки застосування стосовно обвинуваченого такого інституту суперечить загальним засадам застосування покарання та не забезпечить досягнення його мети.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає неспроможними вимоги сторони захисту та зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та оцінивши ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього, позицію потерпілого, а також характеристику особи обвинуваченого, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4