ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1175/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/819/400/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала слідчого судді
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000193 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 18 червня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1

ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 27 липня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій зазначає про її незаконність та необґрунтованість, невідповідність повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку із чим просить ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 18 червня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, у клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором не доведений.

Зазначає про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки саме він повідомив сусідів про ножове поранення свого співмешканця ОСОБА_9 , намагався викликати швидку допомогу, і не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про його намір переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того зазначає, що ОСОБА_8 має соціальні зв`язки за фактичним місцем проживання, наймається на сезонні роботи та має посередню характеристику за місцем проживання.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Слідчий суддя також має вирішити питання щодо можливості обрання альтернативного запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ч. 4, ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя послався на те, що підозрюваним та захисником не надано доказів, які б свідчили про зміну обставин та зменшення за час дії обраного запобіжного заходу ризиків, що могло б бути підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід. Натомість ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати на теперішній час, а з урахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, свідчать про його можливість ухилення від суду.

Перевіривши наведені висновки суду першої інстанції у відповідності з доводами апеляційної скарги захисника, колегія суддів, вважає їх вірними та обґрунтованими.

Висновок місцевого суду про подальше існування ризиків того, що підозрюваний може вчинити одну із дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. п. 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Така практика Європейського суду з прав людини кореспондується із положеннями ст. 178 КПК України, відповідно до якої, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, також враховуються:

-вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винувати у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

-майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

-дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

-розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з вказаними положеннями кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя вірно взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором для останнього від переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя врахував й той факт, що ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, законного джерела доходу не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів - ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років .

Поруч із цим, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 , а саме позбавлення волі на строк до 15 років, обставини, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який був поєднаний із застосуванням насильства відносно особи, вказують на подальше існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, а відтак відсутні кошти для існування.

З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, а не тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 , вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти ризикам встановлених слідчим суддею.

Твердження апеляційної скарги захисника про не доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, являються безґрунтовними.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку колегії суддів, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя дотримався принципу співмірності прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і ці ризики на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, не зменшилися, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються немотивованими.

Посилання апелянта про те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, наймається на сезонні роботи та посередню характеристику, не спростовують висновків суду І інстанції відносно продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доведеність існування підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного, у зв`язку з неможливістю закінчити досудове розслідування, також було предметом перевірки слідчого судді при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення прав підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

Крім того, на момент перегляду Херсонським апеляційним судом ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 18 червня 2021 року не проведено ряд судових експертиз, а саме судових молекулярно-генетичних експертиз, які проводяться у іншій області, а висновки експертів за результатами проведення даних експертних досліджень мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим постановою в.о. керівника Скадовської окружної прокуратури від 17 червня 2021 року строк досудового розслідування продовжено до 27 липня 2021 року.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи й підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином при продовженні строку тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, так й права осіб, гарантовані

ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вказане в повідомленні про підозру (а.п.22) число народження ОСОБА_8 17.12.1979 року, колегія суддів розцінює як технічну описку. Вказаний недолік не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 18 червня 2021 відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3