Справа № 308/8589/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

за участі секретаря Боти О.І.

прокурора Лабика М.М.

обвинувачених ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисників Кондратенка Д.В.

Ковальчук О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження №00000120, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2021 щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

встановив:

07.07.2021 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000120 від 08.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 08.07.2021 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Лабик М.М. подав клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а щодо обвинуваченої ОСОБА_3 цілодобовий домашній арешт із застосування електронних засобів контролю. Клопотання мотивоване обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення та наявністю ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні захисники обвинувачених заперечили щодо заявлених прокурором клопотань, оскільки наведені таким ризики вважають необґрунтованими.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат Кондратенко Д.В. подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахиснику з огляду на те, що ризики для кримінального провадження наразі відсутні, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, докази зібрані, зокрема свідки допитані; намір вчиняти кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення того, в якому підозрюється не має. Окрім цього зауважує, що його підзахисний хворіє на ряд хвороб, зокрема на тяжку форму цукрового діабету й потребує особливо лікування, яке в умовах ізоляції забезпечене бути не може.

В свою чергу захисник обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Ковальчук О.В. подала до суду письмові заперечення, в яких просила змінити ОСОБА_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у визначений період доби, оскільки реалізовувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України останній не має, при цьому сторона захисту просить врахувати, що її підзахисний позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей; змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з цілодобового тримання під домашнім арештом на домашній арешт у нічний час, яке обґрунтовує відсутністю наміру її підзахисної чинити перешкоди кримінальному провадженню, при цьому адвокат просить суд врахувати, що її підзахисна має на утриманні двох синів, вагітна, у зв`язку з останнім потребує частих відвідувань лікарів.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позицію своїх захисників. Обвинувачений ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання та пояснення прокурора, думку обвинувачених та їх захисників щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, «обґрунтованість підозри» обвинувачених ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованих таким діянь, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту до суду.

В свою чергу ризики, заявлені прокурором щодо обвинувачених, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Так, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, санкція інкримінованих йому статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів.

При цьому суд оцінює в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги, що обвинувачений неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі постановлення судом обвинувального вироку, враховуючи відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків створює загрозу переховування обвинуваченого від суду.

При цьому суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у поза процесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Наявність вказаного ризику суд вважає спроможним й в силу того, що ОСОБА_1 обвинувачується серед іншого в організації організованої злочинної групи по проведенню заборонених операцій у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в яку залучив інших обвинувачених, котрі в свою чергу виконували його вказівки, а відтак можуть й надалі слідувати його вимогам, в т.ч. щодо спотворення дійсних обставин справи.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, обвинувачується у організації організованої злочинної групи, діяльність якої у сфері обігу наркотиків та прекурсорів носила характер систематичної, а також йому інкримінують повторність незаконних дій з наркотиками та прекурсорами.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, окрім вищезазначеного, суд враховує, що ОСОБА_1 є особою працездатного віку, тяжкими захворюваннями не страждає, раніше не судимий.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак за ч. 4 ст. 183 КПК України суд, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може не визначати розмір застави, зокрема у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (пункт 5).

ОСОБА_1 обвинувачується у організації організованої злочинної групи по вчиненню особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, а відтак слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

В свою чергу ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, санкція інкримінованих йому статей передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Щодо такого обвинуваченого суд вважає наявним ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України, а тому твердження сторони захисту щодо неможливості впливу на свідків, оскільки такі надали покази під час досудового розслідування, суд вважає неспроможним. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, був членом організованої злочинної групи як пособник, надаючи не тільки поради організатору щодо способів вчинення злочину, а й надавав для збуту наркотичні засоби, приймаючи участь у їх збуті, підшуковував осіб, схильних до вживання наркотиків, а також йому інкримінують повторність незаконних дій з наркотиками та прекурсорами.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_4 одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків останнього, має зареєстроване місце проживання, яке збігається з фактичним, раніше не судимий.

Разом з цим, суд вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджають обранню щодо такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому з наданого адвокатом листа Центру охорони здоров`я КВС України від 22.03.2021 не вбачається, що наявні в останнього захворювання унеможливлюють перебування такого в умовах тримання під вартою в ДУ «Закарпатській УВП №9». Більш того вказаним листом стверджується, що обвинуваченому надається належне медичне лікування препаратами, придбаними за рахунок коштів держави, та наданими його дружиною, здійснюється огляд обвинуваченого.

При цьому в силу наявності міцних соціальних зв`язків останнього, а також захворювань, що потребують постійного медичного супроводу (приймання препаратів, огляди тощо), суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду недоведеним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виглядітримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому за ч. 3 вказаної статті суду надано право встановити заставу у розмірі, що перевищує 80 та 300 розмірів прожиткового мінімуму.

В силу вищевказаного, суд приходить до переконання про необхідність визначення застави як альтернативному триманню під вартою запобіжному заходу у розмірі, що перевищує 300 розмірів прожиткового мінімум, встановивши таку, на виконання вимог п. 3 ч. 5 ст. 183 КПК України, у 500 розмірів прожиткового мінімум.

Суд вважає вказаний розмір застави таким, що не є непомірно великим для обвинуваченого, оскільки загальновідомо, що діяльність зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, яка серед іншого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , є прибутковою.

Саме такий розмір застави, на думку суду, спонукатиме обвинуваченого виконувати процесуальні обов`язки та запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави у разі невиконання ним нижчевказаних процесуальних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього цією ухвалою.

Щодо застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , то такий обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, санкція інкримінованому йому злочину передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Щодо такого обвинуваченого суд вважає наявним ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, який він може реалізувати перебуваючи на волі, шляхом застосування фізичного та/або психологічного з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів. При цьому твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого потреби впливати на учасників кримінального провадження суд вважає неспроможним в силу того, що надання останніми суду неправдивих показів про відомі їм обставини справи призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Так, обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, при цьому має на утриманні дружину двох неповнолітніх дітей, що свідчить про те, що здійснення збуту наркотиків та у складі організованої злочинної групи приносило останньому прибуток достатній для утримання його родини. Відтак, перебуваючи на свободі, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_2 одружений та є батьком двох неповнолітніх доньок, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків останнього, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, є особою працездатного віку, тяжкими захворюваннями не страждає.

При цьому в силу наявності міцних соціальних зв`язків останнього, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду недоведеним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу вищевказаного, суд приходить до переконання про необхідність визначення застави як альтернативному триманню під вартою запобіжному заходу у максимально допустимому для тяжкого злочину розмірі, встановивши таку у 300 розмірів прожиткового мінімум.

Суд вважає вказаний розмір застави таким, що не є непомірно великим для обвинуваченого, оскільки загальновідомо, що діяльність зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, яка серед іншого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_2 , є прибутковою.

Саме такий розмір застави, на думку суду, спонукатиме обвинуваченого виконувати процесуальні обов`язки та запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави у разі невиконання ним нижчевказаних процесуальних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього цією ухвалою.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового тримання під домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю, суд приходить до висновку про наявність ризиків незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, на думку суду, наявним є ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а обвинувачена, перебуваючи на волі, зможе здійснити незаконний психологічний вплив на учасників кримінального провадження, використовуючи зокрема й свій стан вагітність, з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого їй обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_3 одружена, є матір`ю двох синів, один з яких неповнолітній, вагітна, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків останньої, має постійне місце проживання, раніше не судима.

При цьому в силу наявності міцних соціальних зв`язків останньої, очікування нею народження дитини, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду недоведеним, а ризик продовження злочинної діяльності мінімальним.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. При цьому за положенням частини 6 вказаної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Тож, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати місце свого фактичного проживання цілодобово впродовж двох місяців.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати обвинувачену протягом двох місяців з дня постановлення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК.

Для контролю за належним виконанням ОСОБА_3 обов`язку не покидати помешкання цілодобово, суд вважає за необхідне застосувати до останньої електронний засіб контролю.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім та зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї в резолютивній частині ухвали процесуальних обов`язків й запобігти вищевстановленим ризикам.

Виконання ухвали в частині тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом слід доручити Ужгородському РУП ГУНП в Закарпатській області.

Обираючи запобіжний захід обвинуваченим судом враховано позицію Європейського суду з прав людини, який в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. В рішенні у справі «Лабіта проти Італії», Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин. Тож, суспільна небезпека кримінальних правопорушень, у вчиненні яких такі обвинувачуються, визначається поширенням та згубним впливом наркотиків та психотропних речовин на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості.

В ході розгляду клопотання адвокатів Ковальчук О.В. та Кондратенка Д.В. про зміну запобіжного заходу судом не встановлено відсутність вищеописаних ризиків, а обставини на які посилається сторона захисту не спростовують наявність таких ризиків, та не свідчать про те, що з часу закінчення досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду такі перестали існувати, що унеможливлює зміну обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт, а обвинуваченій ОСОБА_3 з цілодобового тримання під домашнім арештом на домашній арешт в нічний час доби.

При цьому суд зауважує, що незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 не спростовує вищевстановлені судом ризики та не є самостійною підставою для зміни йому запобіжного заходу. Зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката Кондратенка Д.В. про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката Ковальчук О.В. про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката Ковальчук О.В. про зміну запобіжного заходу відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 11 вересня 2021 року, без визначення розміру застави.

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 визначено до 11 вересня 2021 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 1135000 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч) гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 11 вересня 2021 року.

Обрати щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 визначено до 11 вересня 2021 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_2 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 681000 (шістсот вісімдесят одна тисяча) гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_2 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_2 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_2 обов`язків становить два місяці й визначено до 11 вересня 2021 року.

Обрати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши останній цілодобово залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали в частині тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом визначено до 11 вересня 2021 року.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю.

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків становить два місяці й визначено до 11 вересня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №00000120.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов