ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 211/1806/18
Провадження № 1-кп/210/86/21

"13" липня 2021 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

за участі:

прокурора ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

обвинуваченого ОСОБА_16

обвинуваченого ОСОБА_17

обвинуваченого ОСОБА_18

захисників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24

потерпілої ОСОБА_25

представника потерпілої ОСОБА_26

перекладача ОСОБА_27

свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,

ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,

ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,

ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 ,

ОСОБА_40 , ОСОБА_41 ,

експертів ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44

представника колонії ОСОБА_45

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження №0000043 від 05.01.2018року за яким обвинувачуються:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середньо-спеціальна, працює водієм в ПАТ «Північтранс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:
- 03.10.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу по ст.ст.190 ч.2, 345 ч.2, 353 КК України, кримінальне провадження закрите на підставі п. «А» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року;
-29.10.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу по ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 304 ч.1, 70, 102, 103 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 03.04.2015 року умовно-достроково на 1 рік, 3 місяці, 9 днів;
- 12 червня 2018 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по ст. ст. 383 ч. 1, 384 ч. 1, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі (на даний момент покарання фактично відбуто)

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146; ч.2 ст.187; ч.1 ст.357; ч.4 ст.189;п.3,6,9,12 ч.2ст. 115; ч.2 ст.189 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривого Рогу, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта вища, не працюючий, проживав за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146; ч.2 ст.187; ч.1 ст.357; ч.4 ст.189;п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Кривого Рогу, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середньо-спеціальна, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживав за адресою: АДРЕСА_5 , не судимий

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146; ч.2 ст.187; ч.1 ст.357; ч.4 ст.189; п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

03.01.2018, близько 22.15 годині ОСОБА_16 ,проїжджаючи ділянку автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з корисливих мотивів, незаконно викрали ОСОБА_46 ,після чого перевезли його за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно утримували протягом тривалого часу з 03 січня 2018 року по 23 січня 2018 року, після чого умисно протиправно заподіяли смерть ОСОБА_47 , шляхом його задушення, яка настала приблизно о 21.50 годині 23.01.2018 в приміщенні вищевказаного будинку, в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом.

09.02.2018 про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України, повідомлено ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та 10.02.2018 повідомлено про підозру ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кваліфіковані за ч.3 ст. 146 КК України за ознаками:незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки.

03.01.2018 близько 22.15 годині ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з корисливих мотивів,рухаючись на мікроавтобусі «Mercedes-BenzSprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , неподалік від будинку АДРЕСА_6 , напали на ОСОБА_46 та погрожуючи йому невстановленим слідством ножем, заволоділи належним потерпілому майном, чим заподіяли згідно висновку товарознавчої експертизи №57 від 19.03.2018, матеріальну шкоду на загальну суму 5839,18 грн.

26.04.2018 про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, повідомлено ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

03.01.2018 приблизно о 22.25 годині, під час викрадення ОСОБА_46 та вчинення розбійного нападу на ОСОБА_46 , ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, оглянули раніше викрадений ними під час розбою гаманець ОСОБА_46 та відкрито заволоділи виявленим у ньому офіційним документом потерпілого - карткою для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, яку в подальшому використали як засіб доступу до банківського рахунку ОСОБА_46 та зняття грошових коштів у вигляді викупу.

26.04.2018 про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, повідомлено ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України за ознаками:викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів.

08.01.2018 о 10.49 годині ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, умисно, повторно,шляхом sms повідомив матір потерпілого ОСОБА_46 ОСОБА_25 про викрадення сина, та почав вимагати грошові кошти у сумі 60 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 шляхом перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_25 , вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог.

ОСОБА_25 отримавши sms повідомлення з погрозами насильства над потерпілим - її сином ОСОБА_48 , побоюючись за життя свого сина та бажаючи його звільнення з місця незаконного утримання, погодилась з противоправними вимогами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на передачу грошових коштів, та в період з 09.01.2018 по 22.02.2018, почала різними частинами перераховувати на банківський рахунок картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , оговорену з ОСОБА_16 суму грошової винагороди у якості викупу, яка в подальшому в період з 10.01.2018 по 08.02.2018, знімались ОСОБА_16 готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , шляхом вимагання, з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_48 та вбивства, умисно, незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 60 844 грн. 14 коп., що належали потерпілій ОСОБА_25 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після чого умисно протиправно заподіяли смерть ОСОБА_47 , шляхом його задушення, яка настала приблизно о 21.50 годині 23.01.2018 в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом.

26.04.2018 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, повідомлено ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , кваліфіковані за ч.4 ст. 189 КК України за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

23.01.2018 приблизно після обіду (точного часу не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , запропонував ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вчинити умисне вбивство викраденого ОСОБА_46 з корисливих мотивів, з метою приховати інші вчиненні злочини.

Відразу ж після цього, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконуючи відведену їм частину ролі у вчиненні злочину умисного вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, та з метою приховати інші злочини, приблизно о 21.30 годин 23.01.2018, прослідували до кухні будинку АДРЕСА_3 , залишивши ОСОБА_16 в кімнаті будинку на одинці з потерпілим ОСОБА_49 .

Після цього, ОСОБА_16 , приблизно о 21.35 годині 23.01.2018, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , використовуючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_50 , що виник внаслідок зв`язування та приймання високої дози лікарського засобу «Берліприл», діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , направленим на заподіяння смерті викраденої людини, з корисливого мотиву, з метою приховати інші злочини, виконуючи відведену йому роль у вчиненні умисного вбивства, насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годин 23.01.2018, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть останнього.

Смерть потерпілого ОСОБА_46 , настала близько 21.50 годині 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні, а спричинені при цьому тілесні ушкодження за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

26.04.2018 про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого п.п.3,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України, повідомлено ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , кваліфіковані за п.п.3,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України за ознаками:умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 29.01.2018 приблизно об 11.34 годині, ОСОБА_16 перебуваючи на території міста Кривого Рогу (точного місця органом досудового розслідування не встановлено), маючи умисел направлений на вимагання, усвідомлюючи, що мати ОСОБА_46 - ОСОБА_25 необізнана про вбивство останнього, не погоджуючи свої злочинні дії з іншими співучасниками злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , умисно, повторно, шляхом sms-листування став вимагати у ОСОБА_25 , грошову винагороду (викуп) в сумі 39 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 , шляхом перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 вказаної суми, погрожуючи ОСОБА_25 , вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог, на що ОСОБА_25 ,погодилась та в період з 01.02.2018 по 08.02.2018, частинами перерахувала на банківський рахунок картки для виплат ОСОБА_51 , грошові кошти на загальну суму 36 180 гривень 91 копійка, якими ОСОБА_16 вподальшому заволодів, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

26.04.2018 про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, повідомлено ОСОБА_16 .

Дії ОСОБА_16 , кваліфіковані за ч.2 ст.189 КК України за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою вбивства та заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно в листопаді 2017 року (більш точного часу встановити не надалося можливим), діючи з корисливих спонукань, переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи заздалегідь розроблений злочинний план, який виношував протягом тривалого часу, розуміючи, що він самостійно не в змозі здійснити задумане, запропонував своїм знайомим ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинити незаконне викрадення і позбавленням волі людини, з метою вимаганням у близьких родичів грошових коштів (викупу), як гарантії особистої безпеки та звільнення захопленої особи, заволодіння майном викраденої особи шляхом розбійного нападу, на спільно підшукану з цією метою людину, з подальшим її вбивством.

Бажаючи протиправно збагатитися, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали згоду ОСОБА_16 на участь у спланованих ним злочинах, та діючи у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконували конкретні дії, направлені на досягнення загальної злочинної мети.

Таким чином, ОСОБА_16 вступив у попередньо змову з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на незаконне викрадення людини та послідуюче позбавлення її волі, з корисливих мотивів, визначивши при цьому:

-засіб вчинення злочину, а саме транспортний засіб мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_16 має право керувати, оскільки працює водієм у транспортній компанії ПАТ «Північтранс» м.Кривого Рогу;

-спосіб - із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи;

-місце незаконного позбавлення волі - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, 03.01.2018, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_16 , діючи згідно погодженого зі співучасниками злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 плану, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-BenzSprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким здійснював черговий вечірній рейс маршрутом загального користування № 3 м. Кривого Рогу «8 міська лікарня Розвилка», в порожньому салоні якого знаходилися співучасники злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , підшукуючи об`єкт свого злочинного посягання, проїжджаючи ділянкою автомобільної дороги повз будинків №11 та №13 по вул. Мусоргського у напрямку вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачили на узбіччі дороги раніше їм незнайомого ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який чекав на громадський транспорт.

Зупинивши мікроавтобус на узбіччі дороги, ОСОБА_16 впевнившись, що ОСОБА_51 , задовольняє визначеним рисам об`єкту злочинного посягання, погодився на пропозицію ОСОБА_46 підвезти останнього на мікрорайон «Зарічний» в Покровському районі м. Кривого Рогу, запросивши його до салону транспортного засобу, чим ввів ОСОБА_46 в оману.

ОСОБА_53 пройшовши до салону маршрутного мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не здогадуючись про злочинні наміри учасників злочину ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , зайняв одне з вільних пасажирських місць, після чого ОСОБА_16 продовжив рух транспортного засобу за маршрутом №3.

Приблизно о 22.10 годині, 03.01.2018, в той час, коли керований ОСОБА_16 мікроавтобус проїжджав ділянкою автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напав на останнього, якого обхватив зі спини лівою рукою за плечі, та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений слідством ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину та носив при собі, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї потерпілого ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після чого, ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню. В свою чергу, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , із корисливих мотивів, реалізуючи свою частину злочинного умислу, направленого на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися, таким чином, ОСОБА_16 , за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 незаконно викрали ОСОБА_46 з метою вимаганням у його близьких родичів грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_46 , з корисливих мотивів, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до раніше підшуканого місця порожнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким вільно користувався ОСОБА_17 .

По прибуттю на вказане місце, приблизно о 22.40 годині, 03.01.2018, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перенесли зв`язаного ними потерпілого ОСОБА_46 до приміщенні однієї з кімнат житлового будинку на території даного домоволодіння, в якій протягом тривалого часу з 03 січня 2018 року по 23 січня 2018 року, протиправно, проти волі ОСОБА_46 , утримували його зв`язаним, під цілодобовим наглядом ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які змінюючи один одного чергували в будинку та контролювали поведінку ОСОБА_46 , з метою запобігання його можливим спробам звільнитися та вчинити втечу.

23.01.2018, у вечірній час, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою, у відповідності з розподіленими між собою ролями, з корисливих мотивів, з метою приховання іншого злочину, спільно та погоджено, умисно протиправно заподіяли смерть незаконно викраденому та позбавленому волі потерпілого ОСОБА_46 , шляхом його задушення, що призвело до настання бажаних для них тяжких наслідків смерті потерпілого ОСОБА_51 , яка настала приблизно о 21.50 годині 23.01.2018 року в приміщенні вищевказаного будинку, в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом, що спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, в діях ОСОБА_16 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, за ознаками: незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки.
Крім того, під час викрадення ОСОБА_46 , 03.01.2018, приблизно о 22.10 годині, ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з корисливих мотивів, на мікроавтобусі «Mercedes-BenzSprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи ділянку автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , отримав від співучасника злочину ОСОБА_18 умовний сигнал про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_50 .

В цей час, співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напали на потерпілого ОСОБА_46 , під час якого ОСОБА_17 обхватив зі спини лівою рукою за плечі ОСОБА_46 , та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений слідством ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину та носив при собі, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після того як ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню, співучасник злочину ОСОБА_18 діючи із корисливих спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, умисно, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися.

Після цього, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, обшукав предмети одягу потерпілого ОСОБА_46 , та незаконно заволоділи належним потерпілому майном, а саме: мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 4» 3/32GBGrey, вартістю 3759,20 грн., смарт-годинником вартістю 465,22 грн., портативним акумулятори павер банк ємністю 10400mAh, вартістю 188, 24 грн., дротовими навушниками вартістю 129,27 грн., срібним ланцюгом 925 проби, вагою 30 гр., вартістю 414,90 грн., шкіряним чоловічим портмоне вартістю 882,35 грн., чим заподіяли матері ОСОБА_54 потерпілій ОСОБА_25 , згідно висновку товарознавчої експертизи №57 від 19.03.2018, матеріальну шкоду на загальну суму 5839,18 грн. Викраденим майном ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, в діях ОСОБА_16 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України : нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, під час викрадення ОСОБА_46 та вчинення на нього розбійного нападу, ОСОБА_18 діючи погоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам власника, приблизно о 22.25 годин 03.01.2018, перебуваючи в салоні мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автомобільної дороги неподалік від будинку №32 по вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, оглянули раніше викрадений ними під час розбійного нападу чоловічий гаманець чорного кольору, та відкрито заволоділи виявленим у ньому офіційним документом, що належав потерпілому ОСОБА_47 , а саме: карткою для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

В подальшому, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 викрадену у потерпілого ОСОБА_46 , під час розбійного нападу, банківську картку для виплат, використали під час вимагання, використовуючи її, як засіб доступу до банківського рахунку, на який від родичів потерпілого ОСОБА_46 перераховувалися грошові кошти (викуп), як гарантії особистої безпеки та звільнення ОСОБА_50 .

Таким чином, в діях ОСОБА_16 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів.
Крім цього, ОСОБА_16 вчинивши незаконне викрадення ОСОБА_46 та позбавивши його волі, з метою вимагання передачі грошових коштів в сумі 60 000 гривень, у якості викупу, вважаючи визначену ним суму прийнятною для сплати родичами ОСОБА_55 , як гарантії його особистої безпеки та звільнення останнього, 08.01.2018 приблизно о 10.49 годині знаходячись на території м. Кривому Рогу (точне місце не встановлено), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом sms-листування повідомив матір потерпілого ОСОБА_46 ОСОБА_25 про викрадення сина, та почав вимагати грошові кошти у сумі 60 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 шляхом їх перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_25 вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог.

ОСОБА_25 отримавши sms повідомлення з погрозами насильства над потерпілим - її сином ОСОБА_48 , побоюючись за життя свого сина та бажаючи його звільнення з місця незаконного утримання, погодилась з протиправними вимогами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на передачу грошових коштів, та в період з 09.01.2018 по 22.01.2018, почала різними частинами перераховувати на банківський рахунок картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належала ОСОБА_47 , оговорені з ОСОБА_16 суми грошових коштів у якості викупу, яків подальшому в період з 10.01.2018 по 09.02.2018, з застосуванням засобів конспірації, знімались ОСОБА_16 готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , шляхом вимагання, з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_48 та вбивства, умисно, незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 61 929 грн. 86 коп., що належали потерпілій ОСОБА_25 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після того, як потерпіла ОСОБА_25 виконала свою частину домовленості з ОСОБА_16 та перерахувала на рахунок банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_47 , вищевказану суму грошових коштів у якості викупу, 23.01.2018 у вечірній час, (точний час не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_47 , неодноразово до цього обговоривши наперед необхідність заподіяння смерті ОСОБА_56 , у т.ч. для попередження їх викриття у разі його звільнення та приховання інших злочинів, ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_3 , насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годині 23.01.2018, умисно обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, по черзі, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть ОСОБА_50 .

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , потерпілому ОСОБА_47 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: странгуляційної борозни, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годин 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Таким чином, в діях ОСОБА_16 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.
Продовжуючи свої умисні дії направленні на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_46 , ОСОБА_16 побоюючись, що унаслідок звільнення викраденого ОСОБА_46 , останній зможе надати правоохоронним органам відомості, що посприяють його викриттю та затриманню, вирішив відмовитися від звільнення викраденого ОСОБА_46 , та вчинити умисне вбивство останнього, з корисливих мотивів, з метою приховання раніше вчинені злочини.

Так, 23.01.2018 приблизно після обіду (точного часу не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , запропонував ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вчинити умисне вбивство ОСОБА_50 .

Вислухавши доводи ОСОБА_16 , співучасники злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , переслідуючи корисливий мотив, бажаючи приховати раніше скоєні ними злочини, та в такий спосіб уникнути відповідальності за їх вчинення, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_51 , залишившись живим, може надати правоохоронним органам інформацію, що їх викриє, надали згоду ОСОБА_16 на участь у задуманому вбивстві, та діяли у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 .

Узгоджуючи в загальних рисах обсяг дій, необхідних для реалізації задуманого, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_51 весь час перебуває у безпорадному стані, а саме зв`язаним, домовилися підшукати та змусити потерпілого ОСОБА_46 прийняти високу дозу сильнодіючого лікарського засобу у формі таблеток, передбачаючи, що унаслідок їх прийняття настане смерть потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння організму ліками при передозуванні, та свідомо бажали настання саме таких наслідків. Згідно цих же домовленостей, у подальшому, зазначені особи, діючи з метою приховання учиненого ними злочинів, запланували розчленувати труп ОСОБА_46 та перенести його останки з території домоволодіння у безлюдне місце, для чого наперед придбали матеріали, інструменти та обладнання, підготували місце (кімнату).

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство викраденої людини та з метою приховати інші злочини, ОСОБА_16 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, приблизно о 18.00 годині 23.01.2018 прийшли до приміщення кімнати житлового будинку АДРЕСА_3 , в якій продовжував перебувати у безпорадному стані зв`язаний, незаконно позбавлений волі та протиправно викрадений ними потерпілий ОСОБА_51 , умовили останнього самостійно прийняти не менше 18 таблеток, заздалегідь придбаного ОСОБА_16 , у одній з аптек м. Кривого Рогу, лікарського засобу «Берліприл», розраховуючи на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння його організму ліками.

Після прийняття ОСОБА_48 даного медичного препарату, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вважаючи, що вони вчинили усі дії необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_46 з вказаних мотивів, бажаючи настання саме таких наслідків, протягом близько двох годин знаходились поряд з потерпілим, спостерігаючи за останнім.

Приблизно о 21.00 годині 23.01.2018, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , спостерігаючи за ОСОБА_48 , який продовжував перебувати у свідомості після прийняття ліків, зрозуміли, що вибрали негідний засіб вбивства, застосування якого не привело до бажаного ними результату смерті останнього.

Однак, не зважаючи на зазначені негативні для себе фактори, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не бажаючи зупинятися на досягнутому та з метою доведення задуманого ним умисного вбивства до кінця, домовилися між собою заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_47 , шляхом його удушення. При цьому згідно попередньої домовленості, роль безпосереднього виконавця вбивства було відведено ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 будучи об`єднані з ОСОБА_16 єдиним злочинним умислом, повинні були знаходитися біля будинку та забезпечувати ОСОБА_16 безперешкодну реалізацію погодженого з ними злочинного умислу, а після вбивства ОСОБА_46 , приховати труп та сліди злочину.

Відразу ж після цього, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконуючи відведену їм частину ролі у вчиненні злочину умисного вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, та з метою приховати інші злочини, приблизно о 21.30 годин 23.01.2018, прослідували вийшли на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , залишивши ОСОБА_16 в кімнаті будинку на одинці з потерпілим ОСОБА_48 , та перебуваючи на подвір`ї, відповідно до установленої попередньої домовленості, почали спостерігати за оточуючою обстановкою на території домоволодіння та за його межами, забезпечуючи в такий спосіб ОСОБА_16 безперешкодне здійснення умисного вбивства ОСОБА_50 .

Після цього ОСОБА_16 , приблизно о 21.35 годин 23.01.2018, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , використовуючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_50 , що виник внаслідок приймання високої дози лікарського засобу «Берліприл`та зв`язування, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , направленим на заподіяння смерті викраденої людини, з корисливого мотиву, з метою приховати інші злочини, виконуючи відведену йому роль у вчиненні умисного вбивства, насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годин 23.01.2018, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, по черзі, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть останнього.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_16 учинених за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , потерпілому ОСОБА_47 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: вогнищевих крововиливів у м`які тканини тім`яної області праворуч у кількості двох, та одного у лівій скроневій області; крововиливів у м`які тканини спини в між лопатковій області праворуч та лівої бічної поверхні грудної клітини, переривчастих крововиливів у м`які тканини та органокомплекс передньої поверхні шиї, нижче странгуляційної борозни.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018 виявлені у потерпілого ОСОБА_46 тілесні ушкодження у вигляді:

- крововиливів у м`які тканини голови, спини та шиї, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- странгуляційної борозни, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годині 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Після учинення вбивства ОСОБА_46 , через деякий час, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, загорнули труп ОСОБА_46 в спеціально заготовлену ними для цієї мети поліетиленову плівку, та діючи з метою приховання скоєного, спільно з ОСОБА_16 , вказаного злочину, через деякий час, від однієї доби до декількох діб, (більш точного часу встановити не надалося можливим),перетягнули його до приміщення погребу, розташованого на території цього ж домоволодіння, де 09.02.2018, труп ОСОБА_46 був виявлений співробітниками поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_16 встановлено наявність складу злочину, передбаченого за п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, 29.01.2018 року приблизно об 11.34 годині, перебуваючи на території міста Кривого Рогу (точного місця не встановлено), ОСОБА_16 , маючи умисел направлений на вимагання, усвідомлюючи, що мати ОСОБА_46 - ОСОБА_25 необізнана про вбивство останнього, не погоджуючи свої злочинні дії з іншими співучасниками злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , умисно, повторно, шляхом sms-листування став вимагати у ОСОБА_25 ,грошову винагороду (викуп) в сумі 39 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 , шляхом перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 вказаної суми, погрожуючи ОСОБА_25 вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог.

ОСОБА_25 отримавши sms повідомлення з погрозами насильства над потерпілим - її сином ОСОБА_48 , побоюючись за життя свого сина та бажаючи його звільнення з місця незаконного утримання, погодилась з противоправними вимогами ОСОБА_16 та в період з 01.02.2018 по 08.02.2018 року, різними частинами перерахувала на банківський рахунок картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_47 , грошові кошти на загальну суму 36 180 гривень 91 копійку, які в подальшому в період з 29.01.2018 по 09.02.2018, знімались ОСОБА_16 готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_16 повторно, з корисливих мотивів, шляхом вимагання, умисно, незаконно заволодів грошовими коштами, що належали потерпілій ОСОБА_25 на загальну суму 36 180 гривень 91 копійка, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_25 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, в діях ОСОБА_16 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою вбивства та заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Також в ході судового розгляду встановлено, що приблизно в листопаді 2017 року (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих спонукань, переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи заздалегідь розроблений злочинний план, який виношував протягом тривалого часу, розуміючи, що він самостійно не в змозі здійснити задумане, запропонував своїм знайомим ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинити незаконне викрадення і позбавленням волі людини, з метою вимаганням у близьких родичів грошових коштів (викупу), як гарантії особистої безпеки та звільнення захопленої особи, заволодіння майном викраденої особи шляхом розбійного нападу, на спільно підшукану з цією метою людину, з подальшим її вбивством.

Бажаючи протиправно збагатитися, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали згоду ОСОБА_16 на участь у спланованих ним злочинах, та діючи у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконували конкретні дії, направлені на досягнення загальної злочинної мети.

Таким чином, ОСОБА_17 вступив у попередньо змову з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на незаконне викрадення людини та послідуюче позбавлення її волі, з корисливих мотивів, спільно визначивши при цьому:

-засіб вчинення злочину, а саме транспортний засіб мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_16 має право керувати, оскільки працює водієм у транспортній компанії ПАТ «Північтранс» м. Кривого Рогу;

-спосіб - із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи;

-місце незаконного позбавлення волі - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким вільно користується ОСОБА_17 .

Так, 03.01.2018, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_16 , діючи згідно погодженого зі співучасниками злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 плану, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-BenzSprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким здійснював черговий вечірній рейс маршрутом загального користування № 3 м. Кривого Рогу «8 міська лікарня Розвилка», в порожньому салоні якого знаходилися співучасники злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , підшукуючи об`єкт свого злочинного посягання, проїжджаючи ділянкою автомобільної дороги повз будинків №11 та №13 по вул. Мусоргського у напрямку вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачили на узбіччі дороги раніше їм незнайомого ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який чекав на громадський транспорт.

Зупинивши мікроавтобус на узбіччі дороги, ОСОБА_16 впевнившись, що ОСОБА_51 , задовольняє визначеним рисам об`єкту злочинного посягання, погодився на пропозицію ОСОБА_46 підвезти останнього на мікрорайон «Зарічний» в Покровському районі м. Кривого Рогу, запросивши його до салону транспортного засобу, чим ввів ОСОБА_46 в оману.

ОСОБА_53 пройшовши до салону маршрутного мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не здогадуючись про злочинні наміри учасників злочину ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , зайняв одне з вільних пасажирських, після чого ОСОБА_16 продовжив рух транспортного засобу за маршрутом №3.

Приблизно о 22.10 годині, 03.01.2018, в той час, коли керований ОСОБА_16 мікроавтобус проїжджав ділянкою автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напав на останнього, обхопив зі спини лівою рукою за плечі, та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину та носив при собі, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї потерпілого ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після чого, ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню. В свою чергу, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , із корисливих мотивів, реалізуючи свою частину злочинного умислу, направленого на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися, таким чином, ОСОБА_16 , за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 незаконно викрали ОСОБА_46 з метою вимаганням у його близьких родичів грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_46 , з корисливих мотивів, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до раніше підшуканого місця порожнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким вільно користувався ОСОБА_17 .

По прибуттю на вказане місце, приблизно о 22.40 годині, 03.01.2018, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , перенесли зв`язаного ними потерпілого ОСОБА_46 до приміщенні однієї з кімнат житлового будинку на території даного домоволодіння, в якій протягом тривалого часу з 03 січня 2018 року по 23 січня 2018 року, протиправно, проти волі ОСОБА_46 , утримували його зв`язаним, під цілодобовим наглядом ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які змінюючи один одного чергували в будинку та контролювали поведінку ОСОБА_46 , з метою запобігання його можливим спробам звільнитися та вчинити втечу.

23.01.2018, у вечірній час, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 ,та ОСОБА_18 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою, у відповідності з розподіленими між собою ролями, з корисливих мотивів, з метою приховання іншого злочину, спільно та погоджено, умисно протиправно заподіяли смерть незаконно викраденому та позбавленому волі потерпілому ОСОБА_47 , шляхом його задушення, що призвело до настання бажаних для них тяжких наслідків смерті потерпілого ОСОБА_51 , яка настала приблизно о 21.50 годині 23.01.2018 року в приміщенні вищевказаного будинку, в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом, що спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, в діях ОСОБА_17 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки.
Крім того, під час викрадення ОСОБА_46 , 03.01.2018, приблизно о 22.10 годині, ОСОБА_17 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з корисливих мотивів, на мікроавтобусі «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи ділянку автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , отримав від співучасника злочину ОСОБА_18 умовний сигнал про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_50 .

В цей час, співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напали на потерпілого ОСОБА_46 , під час якого ОСОБА_17 обхватив зі спини лівою рукою за плечі ОСОБА_46 , та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений слідством ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину та носив при собі, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після того як ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню, співучасник злочину ОСОБА_18 діючи із корисливих спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, умисно, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися.

Після цього, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, обшукав предмети одягу потерпілого ОСОБА_46 , та незаконно заволоділи належним потерпілому майном, а саме: мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 4» 3/32GBGrey, вартістю 3759,20 грн., смарт-годинником вартістю 465,22 грн., портативним акумулятори павер банк ємністю 10400mAh, вартістю 188, 24 грн., дротовими навушниками вартістю 129,27 грн., срібним ланцюгом 925 проби, вагою 30 гр., вартістю 414,90 грн., шкіряним чоловічим портмоне вартістю 882,35 грн., чим заподіяли матері ОСОБА_54 - потерпілій ОСОБА_25 , згідно висновку товарознавчої експертизи №57 від 19.03.2018, матеріальну шкоду на загальну суму 5839,18 грн. Викраденим майном ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, в діях ОСОБА_17 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, під час викрадення ОСОБА_46 та вчинення на нього розбійного нападу, ОСОБА_18 діючи погоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам власника, приблизно о 22.25 годин 03.01.2018, перебуваючи в салоні мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автомобільної дороги неподалік від будинку №32 по вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, оглянули раніше викрадений ними під час розбійного нападу чоловічий гаманець чорного кольору, та відкрито заволоділи виявленим у ньому офіційним документом, що належав потерпілому ОСОБА_47 , а саме: карткою для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

В подальшому, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 викрадену у потерпілого ОСОБА_46 , під час розбійного нападу, банківську картку для виплат, використали під час вимагання, використовуючи її, як засіб доступу до банківського рахунку, на який від родичів потерпілого ОСОБА_46 перераховувалися грошові кошти (викуп), як гарантії особистої безпеки та звільнення ОСОБА_50 .

Таким чином, в діях ОСОБА_17 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів.
Крім цього, ОСОБА_16 вчинивши незаконне викрадення ОСОБА_46 та позбавивши його волі, з метою вимагання передачі грошових коштів в сумі 60 000 гривень, у якості викупу, вважаючи визначену ним суму прийнятною для сплати родичами ОСОБА_55 , як гарантії його особистої безпеки та звільнення останнього, 08.01.2018 приблизно о 10.49 годині знаходячись на території м. Кривому Рогу (точне місце органом досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом sms-листування повідомив матір потерпілого ОСОБА_46 ОСОБА_25 про викрадення сина, та почав вимагати грошові кошти у сумі 60 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 шляхом вимоги їх перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_25 , вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог.

ОСОБА_25 отримавши sms повідомлення з погрозами насильства над потерпілим - її сином ОСОБА_48 , побоюючись за життя свого сина та бажаючи його звільнення з місця незаконного утримання, погодилась з противоправними вимогами ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на передачу грошових коштів, та в період з 09.01.2018 по 22.01.2018, почала різними частинами перераховувати на банківський рахунок картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належала ОСОБА_47 , оговорену з ОСОБА_16 суму грошової винагороди, у якості викупу, частинами, яків подальшому в період з 10.01.2018 по 09.02.2018, знімались ОСОБА_16 готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , шляхом вимагання, з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_48 та вбивства, умисно, незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 61 929 грн. 86 коп., що належали потерпілій ОСОБА_25 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після того, як потерпіла ОСОБА_25 виконала свою частину домовленості з ОСОБА_16 та перерахувала на рахунок банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_47 вищевказану суму грошових коштів у якості викупу, 23.01.2018 у вечірній час, (точний час не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , продовжував діяти за попередньою змовою із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ,неодноразово до цього обговоривши наперед необхідність заподіяння смерті ОСОБА_56 , у т.ч. для попередження їх викриття у разі його звільнення та приховання інших злочинів на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_56 .

Реалізуючи свої умисні дії, ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_3 , насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годині 23.01.2018, умисно обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть ОСОБА_50 .

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , потерпілому ОСОБА_47 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: странгуляційної борозни, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годин 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Таким чином, в діях ОСОБА_17 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.
Продовжуючи свої умисні дії зі спільним умислом, направленні на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_46 , ОСОБА_16 побоюючись, що унаслідок звільнення викраденого ОСОБА_46 , останній зможе надати правоохоронним органам відомості, що посприяють його викриттю та затриманню, вирішив відмовитися від звільнення викраденого ОСОБА_46 , та вчинити умисне вбивство останнього, з корисливих мотивів, з метою приховання раніше вчинених злочинів.

Так, 23.01.2018, приблизно після обіду (точного часу не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , запропонував ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вчинити умисне вбивство ОСОБА_50 .

Вислухавши доводи ОСОБА_16 , співучасники злочину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , переслідуючи корисливий мотив, бажаючи приховати раніше скоєні ними злочини, та в такий спосіб уникнути відповідальності за їх вчинення, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_51 залишившись живим може надати правоохоронним органам інформацію, що їх викриє, надали згоду ОСОБА_16 на участь у задуманому вбивстві, та діючи у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 .

Узгоджуючи в загальних рисах обсяг дій, необхідних для реалізації задуманого, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_51 весь час перебуває у безпорадному стані, а саме зв`язаним, домовилися підшукати та змусити потерпілого ОСОБА_46 прийняти високу дозу сильнодіючого лікарського засобу у формі таблеток, передбачаючи, що унаслідок їх прийняття настане смерть потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння організму ліками при передозуванні, та свідомо бажали настання саме таких наслідків. Згідно цих же домовленостей, у подальшому, зазначені особи, діючи з метою приховання учиненого ними злочинів, запланували розчленувати труп ОСОБА_46 та перенести його останки з території домоволодіння у безлюдне місце, для чого заздалегідь придбали відповідні засоби, інструменти та матеріали.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство викраденої людини та з метою приховати інші злочини, ОСОБА_16 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, приблизно о 18.00 годині 23.01.2018 прийшли до приміщення кімнати житлового будинку АДРЕСА_3 , в якій продовжував перебувати у безпорадному стані зв`язаний, незаконно позбавлений волі та протиправно викрадений ними потерпілий ОСОБА_51 , умовили останнього самостійно прийняти не менше 18 таблеток, заздалегідь придбаного ОСОБА_16 , у одній з аптек м. Кривого Рогу, лікарського засобу «Берліприл», розраховуючи на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння його організму ліками.

Після прийняття ОСОБА_48 даного медичного препарату, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , вважаючи, що вони вчинили усі дії необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_46 з вказаних мотивів, бажаючи настання саме таких наслідків, протягом близько двох годин знаходячись поряд з потерпілим, спостерігаючи за останнім.

Приблизно о 21.00 годині 23.01.2018, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , спостерігаючи за ОСОБА_48 , який продовжував перебувати у свідомості після прийняття ліків, зрозуміли, що вибрали негідний засіб вбивства, застосування якого не привело до бажаного ними результату смерті останнього.

Однак, не зважаючи на зазначені негативні для себе фактори, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , не бажаючи зупинятися на досягнутому та з метою доведення задуманого ним умисного вбивства до кінця, домовилися між собою заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_47 , шляхом його удушення. При цьому згідно попередньої домовленості, роль безпосереднього виконавця вбивства було відведено ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 будучи об`єднані з ОСОБА_16 єдиним злочинним умислом, повинні були знаходитися в біля будинку та забезпечувати ОСОБА_16 безперешкодну реалізацію погодженого з ними злочинного умислу, а після вбивства ОСОБА_46 , приховати труп та сліди злочину.

Відразу ж після цього, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконуючи відведену їм частину ролі у вчиненні злочину умисного вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, та з метою приховати інші злочини, приблизно о 21.30 годин 23.01.2018,вийшли на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , залишивши ОСОБА_16 в кімнаті будинку на одинці з потерпілим ОСОБА_48 , та перебуваючи біля будинку, відповідно до установленої попередньої домовленості, почали спостерігати за оточуючою обстановкою на території домоволодіння та за його межами, забезпечуючи в такий спосіб ОСОБА_16 безперешкодне здійснення умисного вбивства ОСОБА_50 .

Після цього ОСОБА_16 , приблизно о 21.35 годин 23.01.2018, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , використовуючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_50 , що виник внаслідок приймання високої дози лікарського засобу «Берліприл» та зв`язування, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , направленим на заподіяння смерті викраденої людини, з корисливого мотиву, з метою приховати інші злочини, виконуючи відведену йому роль у вчиненні умисного вбивства, насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годин 23.01.2018, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть останнього.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_17 учинених за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , потерпілому ОСОБА_47 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: вогнищевих крововиливів у м`які тканини тім`яної області праворуч у кількості двох, та одного у лівій скроневій області; крововиливів у м`які тканини спини в між лопатковій області праворуч та лівої бічної поверхні грудної клітини, переривчастих крововиливів у м`які тканини та органокомплекс передньої поверхні шиї, нижче странгуляційної борозни.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018 виявлені у потерпілого ОСОБА_46 тілесні ушкодження у вигляді:

- крововиливів у м`які тканини голови, спини та шиї, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- странгуляційної борозни, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годині 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Після учинення вбивства ОСОБА_46 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, через деякий час, загорнули труп ОСОБА_46 в спеціально заготовлену ними для цієї мети поліетиленову плівку, та діючи з метою приховання скоєного, спільно з ОСОБА_16 , вказаного злочину, через деякий час, від доби до декількох діб, (більш точного часу не встановлено),перетягнули його до приміщення погребу, розташованого на території цього ж домоволодіння, де 09.02.2018, труп ОСОБА_46 був виявлений співробітниками поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_17 , встановлено наявність складу злочину, передбаченого п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками: умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Приблизно в листопаді 2017 року (більш точного часу встановити не надалося можливим), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих спонукань, переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи заздалегідь розроблений злочинний план, який виношував протягом тривалого часу, розуміючи, що він самостійно не в змозі здійснити задумане, запропонував своїм знайомим ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинити незаконне викрадення і позбавленням волі людини, з метою вимаганням у близьких родичів грошових коштів (викупу), як гарантії особистої безпеки та звільнення захопленої особи, заволодіння майном викраденої особи шляхом розбійного нападу, на спільно підшукану з цією метою людину, з подальшим її вбивством.

Бажаючи протиправно збагатитися, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 надали згоду ОСОБА_16 на участь у спланованих ним злочинах, та діючи у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконували конкретні дії, направлені на досягнення загальної злочинної мети.

Таким чином, ОСОБА_18 вступив у попередньо змову з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на незаконне викрадення людини та послідуюче позбавлення її волі, з корисливих мотивів, наперед спільно визначивши при цьому:

-засіб вчинення злочину, а саме транспортний засіб мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_16 має право керувати, оскільки працює водієм у транспортній компанії ПАТ «Північтранс» м.Кривого Рогу;

-спосіб - із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи;

-місце незаконного позбавлення волі - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким вільно користувався ОСОБА_18 .

Так, 03.01.2018, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_16 , діючи згідно погодженого зі співучасниками злочину ОСОБА_18 та ОСОБА_17 плану, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-BenzSprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким здійснював черговий вечірній рейс маршрутом загального користування № 3 м. Кривого Рогу «8 міська лікарня Розвилка», в порожньому салоні якого знаходилися співучасники злочину ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , підшукуючи об`єкт свого злочинного посягання, проїжджаючи ділянкою автомобільної дороги повз будинків №11 та №13 по вул. Мусоргського у напрямку вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачили на узбіччі дороги раніше їм незнайомого ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який чекав на громадський транспорт.

Зупинивши мікроавтобус на узбіччі дороги, ОСОБА_16 впевнившись, що ОСОБА_51 , задовольняє визначеним рисам об`єкту злочинного посягання, погодився на пропозицію ОСОБА_46 підвезти останнього на мікрорайон «Зарічний» в Покровському районі м. Кривого Рогу, запросивши його до салону транспортного засобу, чим ввів ОСОБА_46 в оману.

ОСОБА_53 пройшовши до салону маршрутного мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не здогадуючись про злочинні наміри учасників злочину ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , зайняв одне з вільних пасажирських місць, після чого ОСОБА_16 продовжив рух транспортного засобу за маршрутом №3.

Приблизно о 22.10 годині, 03.01.2018, в той час, коли керований ОСОБА_16 мікроавтобус проїжджав ділянкою автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напав на останнього, якого обхватив зі спини лівою рукою за плечі, та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї потерпілого ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після чого, ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню. В свою чергу, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , із корисливих мотивів, реалізуючи свою частину злочинного умислу, направленого на незаконне викрадення ОСОБА_46 та незаконне позбавлення його волі, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися, таким чином, ОСОБА_18 за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , незаконно викрали ОСОБА_46 з метою вимаганням у його близьких родичів грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_46 , з корисливих мотивів, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, керуючи мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до раніше підшуканого місця порожнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким вільно користувався ОСОБА_17 .

По прибуттю на вказане місце, приблизно о 22.40 годині, 03.01.2018, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 перенесли зв`язаного ними потерпілого ОСОБА_46 до приміщенні однієї з кімнат житлового будинку на території даного домоволодіння, в якій протягом тривалого часу з 03 січня 2018 року по 23 січня 2018 року, протиправно, проти волі ОСОБА_46 , утримували його зв`язаним, під цілодобовим наглядом ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які змінюючи один одного чергували в будинку та контролювали поведінку ОСОБА_46 , з метою запобігання його можливим спробам звільнитися та вчинити втечу.

23.01.2018, у вечірній час, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою, у відповідності з розподіленими між собою ролями, з корисливих мотивів, з метою приховання іншого злочину, спільно та погоджено, умисно протиправно заподіяли смерть незаконно викраденому та позбавленому волі потерпілого ОСОБА_46 , шляхом його задушення, що призвело до настання бажаних для них тяжких наслідків смерті потерпілого ОСОБА_51 , яка настала приблизно о 21.50 годині 23.01.2018 року в приміщенні вищевказаного будинку, в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом, що спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, у діях ОСОБА_18 встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, за ознаками: незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки.
Крім того, під час викрадення ОСОБА_46 , 03.01.2018, приблизно о 22.10 годині, ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з корисливих мотивів, на мікроавтобусі «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи ділянку автомобільної дороги неподалік від будинку АДРЕСА_6 , подав співучасникам злочину умовний сигнал про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_50 .

В цей час, співучасник злочину ОСОБА_17 , який сидів на сидінні позаду ОСОБА_46 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_46 поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), приблизно о 22.15 годині, 03.01.2018, напали на потерпілого ОСОБА_46 , під час якого ОСОБА_17 обхватив зі спини лівою рукою за плечі ОСОБА_46 , та погрожуючи йому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, утримуючи у правій руці невстановлений ніж, який заздалегідь підшукав для вчинення злочину та носив при собі, умисно підставив клинок підшуканого ножа до шиї ОСОБА_46 та погрожуючи вбивством, наказав йому мовчати та не чинити опору.

Після того як ОСОБА_51 побоюючись за своє життя та здоров`я підкорився протиправному наказу ОСОБА_17 та не став чинити активної протидії його злочинному посяганню, співучасник злочину ОСОБА_18 діючи із корисливих спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, умисно, бажаючи знерухоміти потерпілого та позбавити його можливості кликати на допомогу, зав`язав його верхні і нижні кінцівки, а також обмотав рот заздалегідь підшуканою для цієї мети липкою стрічкою, чим остаточно подавив волю ОСОБА_46 до опору, та позбавив можливості вільно пересуватися.

Після цього, ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, обшукав предмети одягу потерпілого ОСОБА_46 , та незаконно заволоділи належним потерпілому майном, а саме: мобільним телефоном «XiaomiRedmiNote 4» 3/32GBGrey, вартістю 3759,20 грн., смарт-годинником вартістю 465,22 грн., портативним акумулятори павер банк ємністю 10400mAh, вартістю 188, 24 грн., дротовими навушниками вартістю 129,27 грн., срібним ланцюгом 925 проби, вагою 30 гр., вартістю 414,90 грн., шкіряним чоловічим портмоне вартістю 882,35 грн., чим заподіяли матері ОСОБА_54 - потерпілій ОСОБА_25 , згідно висновку товарознавчої експертизи №57 від 19.03.2018, матеріальну шкоду на загальну суму 5839,18 грн. Викраденим майном ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, у діях ОСОБА_18 встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, під час викрадення ОСОБА_46 та вчинення на нього розбійного нападу, ОСОБА_18 діючи погоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам власника, приблизно о 22.25 годин 03.01.2018, перебуваючи в салоні мікроавтобусу «Mercedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автомобільної дороги неподалік від будинку №32 по вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, оглянули раніше викрадений ними під час розбійного нападу чоловічий гаманець чорного кольору, та відкрито заволоділи виявленим у ньому офіційним документом, що належав потерпілому ОСОБА_47 , а саме: карткою для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

В подальшому, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 викрадену у потерпілого ОСОБА_46 , під час розбійного нападу, банківську картку для виплат, використали під час вимагання, використовуючи її, як засіб доступу до банківського рахунку, на який від родичів потерпілого ОСОБА_46 перераховувалися грошові кошти (викуп), як гарантії особистої безпеки та звільнення ОСОБА_50 .

Таким чином, у діях ОСОБА_18 встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів.
Крім цього, ОСОБА_16 вчинивши разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 незаконне викрадення ОСОБА_46 та позбавивши його волі, з метою вимагання передачі грошових коштів в сумі 60 000 гривень, у якості викупу, вважаючи визначену ним суму прийнятною для сплати родичами ОСОБА_55 , як гарантії його особистої безпеки та звільнення останнього, 08.01.2018 року приблизно о 10.49 годині знаходячись на території м. Кривому Рогу (точне місце не встановлено), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом sms-листування повідомив матір потерпілого ОСОБА_46 ОСОБА_25 про викрадення сина, та почав вимагати грошові кошти у сумі 60 000 гривень, як гарантії особистої безпеки викраденої особи та звільнення ОСОБА_46 шляхом вимог їх перерахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_47 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_25 , вбити її сина у разі невиконання його протиправних вимог.

ОСОБА_25 отримавши sms повідомлення з погрозами насильства над потерпілим - її сином ОСОБА_48 , побоюючись за життя свого сина та бажаючи його звільнення з місця незаконного утримання, погодилась з противоправними вимогами ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на передачу грошових коштів, та в період з 09.01.2018 по 22.01.2018, почала різними частинами перераховувати на банківський рахунок картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , оговорену з ОСОБА_16 суму грошової винагороди у якості викупу, яка в подальшому в період з 10.01.2018 по 09.02.2018, знімались ОСОБА_16 готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , шляхом вимагання, з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_48 та вбивства, умисно, незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 61 929 грн. 86 коп., що належали потерпілій ОСОБА_25 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після того, як потерпіла ОСОБА_25 виконала свою частину домовленості з ОСОБА_16 та перерахувала на рахунок банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_47 вищевказану суму грошових коштів у якості викупу, 23.01.2018 у вечірній час, (точний час не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , продовжував діяти за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_47 , неодноразово до цього обговоривши наперед необхідність заподіяння смерті ОСОБА_56 , у т.ч. для попередження їх викриття у разі його звільнення та приховання інших злочинів.

Реалізуючи свої умисні дії, ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_3 , насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годині 23.01.2018, умисно обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть ОСОБА_50 .

Таким чином, в результаті спільних, узгоджених, умисних протиправних дій ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 потерпілому ОСОБА_47 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: странгуляційної борозни, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годин 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Таким чином, у діях ОСОБА_18 встановлено наявність складу злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.
Продовжуючи свої спільні з іншими умисні дії направленні на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_46 , ОСОБА_16 побоюючись, що унаслідок звільнення викраденого ОСОБА_46 , останній зможе надати правоохоронним органам відомості, що посприяють їх викриттю та затриманню, вирішив відмовитися від звільнення викраденого ОСОБА_46 , та вчинити умисне вбивство останнього, з корисливих мотивів, з метою приховання раніше вчинені злочини.

Так, 23.01.2018 приблизно після обіду (точного часу не встановлено), ОСОБА_16 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , запропонував ОСОБА_18 та ОСОБА_17 вчинити умисне вбивство ОСОБА_50 .

Вислухавши доводи ОСОБА_16 , співучасники злочину ОСОБА_18 та ОСОБА_17 переслідуючи корисливий мотив, бажаючи приховати раніше скоєні ними злочини, та в такий спосіб уникнути відповідальності за їх вчинення, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_51 залишившись живим може надати правоохоронним органам інформацію, що їх викриє, надали згоду ОСОБА_16 на участь у задуманому вбивстві, та діяли у подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_16 .

Узгоджуючи в загальних рисах обсяг дій, необхідних для реалізації задуманого, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_51 весь час перебуває у безпорадному стані, а саме зв`язаним, домовилися підшукати та змусити потерпілого ОСОБА_46 прийняти високу дозу сильнодіючого лікарського засобу у формі таблеток, передбачаючи, що унаслідок їх прийняття настане смерть потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння організму ліками при передозуванні, та свідомо бажали настання саме таких наслідків. Згідно цих же домовленостей, у подальшому, зазначені особи, діючи з метою приховання учиненого ними злочинів, запланували розчленувати труп ОСОБА_46 та перенести його останки з території домоволодіння у безлюдне місце., для чого заздалегідь придбали відповідні засоби, інструменти та матеріали.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на умисне вбивство викраденої людини та з метою приховати інші злочини, ОСОБА_16 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, приблизно о 18.00 годині 23.01.2018 року прийшли до приміщення кімнати житлового будинку АДРЕСА_3 , в якій продовжував перебувати у безпорадному стані зв`язаний, незаконно позбавлений волі та протиправно викрадений ними потерпілий ОСОБА_51 , умовили останнього самостійно прийняти не менше 18 таблеток, заздалегідь придбаного ОСОБА_16 , у одній з аптек м. Кривого Рогу, лікарського засобу «Берліприл», розраховуючи назаподіяння смерті потерпілого ОСОБА_46 , в результаті отруєння його організму ліками.

Після прийняття ОСОБА_48 даного медичного препарату, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вважаючи, що вони вчинили усі дії необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_46 з вказаних мотивів, бажаючи настання саме таких наслідків, протягом близько двох годин знаходились поряд з потерпілим, спостерігаючи за останнім.

Приблизно о 21.00 годині 23.01.2018, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 спостерігаючи за ОСОБА_48 , який продовжував перебувати у свідомості після прийняття ліків, зрозуміли, що вибрали негідний засіб вбивства, застосування якого не привело до бажаного ними результату смерті останнього.

Однак, не зважаючи на зазначені негативні для себе фактори, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 не бажаючи зупинятися на досягнутому та з метою доведення задуманого ним умисного вбивства до кінця, домовилися між собою заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_47 , шляхом його удушення. При цьому згідно попередньої домовленості, роль безпосереднього виконавця вбивства було відведено ОСОБА_16 , а ОСОБА_18 та ОСОБА_17 будучи об`єднані з ОСОБА_16 єдиним злочинним умислом, повинні були знаходитися біля будинку та забезпечувати ОСОБА_16 безперешкодну реалізацію погодженого з ними злочинного умислу, а після вбивства ОСОБА_46 , приховати труп та сліди злочину.

Відразу ж після цього, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , виконуючи відведену їм частину ролі у вчиненні злочину умисного вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, та з метою приховати інші злочини, приблизно о 21.30 годин 23.01.2018, вийшли на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , залишивши ОСОБА_16 в кімнаті будинку на одинці з потерпілим ОСОБА_48 , та перебуваючи біля будинку, відповідно до установленої попередньої домовленості, почали спостерігати за оточуючою обстановкою на території домоволодіння та за його межами, забезпечуючи в такий спосіб ОСОБА_16 безперешкодне здійснення умисного вбивства ОСОБА_50 .

Після цього ОСОБА_16 , приблизно о 21.35 годин 23.01.2018, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , використовуючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_50 , що виник внаслідок приймання високої дози лікарського засобу «Берліприл» та зв`язування, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , направленим на заподіяння смерті викраденої людини, з корисливого мотиву, з метою приховати інші злочини, виконуючи відведену йому роль у вчиненні умисного вбивства, насів зверху на лежачого животом на підлозі потерпілого ОСОБА_46 та приблизно о 21.45 годин 23.01.2018, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, обмотав навколо шиї ОСОБА_46 підшукані ними у цьому ж помешканні пояс від халату, шнурок та липку стрічку, і утримуючи їх обома руками, почав на протязі декількох хвилин умисно, зі значною силою стискати даними предметами органи шиї потерпілого ОСОБА_46 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки не настала смерть останнього.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_18 , учинених за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , потерпілому ОСОБА_47 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: вогнищевих крововиливів у м`які тканини тім`яної області праворуч у кількості двох, та одного у лівій скроневій області; крововиливів у м`які тканини спини в між лопатковій області праворуч та лівої бічної поверхні грудної клітини, переривчастих крововиливів у м`які тканини та органокомплекс передньої поверхні шиї, нижче странгуляційної борозни.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 291/1 від 15.03.2018 виявлені у потерпілого ОСОБА_46 тілесні ушкодження у вигляді:

- крововиливів у м`які тканини голови, спини та шиї, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- странгуляційної борозни, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_46 , що настала близько 21.50 годині 23.01.2018,в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , в результаті механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Після учинення вбивства ОСОБА_46 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, через деякий час, загорнули труп ОСОБА_46 в спеціально заготовлену ними для цієї мети поліетиленову плівку, та діючи з метою приховання скоєного, спільно з ОСОБА_16 , вказаного злочину, через деякий час, від доби до декількох діб, (більш точного часу не встановлено),перетягнули його до приміщення погребу, розташованого на території цього ж домоволодіння, де 09.02.2018, труп ОСОБА_46 був виявлений співробітниками поліції.

Таким чином, у діях ОСОБА_18 встановлено наявність складу злочину, передбаченого п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками: умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні при початку судового розгляду обвинувачені свою вину у скоєнні інкримінованих їм злочинів визнавали частково, однак в ході подальшого розгляду свою позицію змінили, від визнання своєї вини відмовилися у повному обсязі та в ході допиту в судовому засіданні показали наступне:

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що свою вину він не визнає у повному обсязі, жодного з інкримінованих йому злочинів не вчиняв.

З ОСОБА_16 познайомився у 2017 році, працювали разом, товаришували. З ОСОБА_17 познайомився також у 2017 році.

Приблизно у грудні 2017 року ОСОБА_16 сказав, що познайомився з хлопцем, який вміє вирощувати коноплю та виготовляти метамфетамін і познайомив його з ОСОБА_49 . Вони спілкувалися час від часу. ОСОБА_51 розповідав йому, що хоче зникнути, поїхати з міста.

07.02.2018 року йому подзвонив ОСОБА_16 , що потрібно зустрітися. Він приїхав за ним на червоних «Жигулях», з ним був ОСОБА_57 та ОСОБА_58 . Вони поїхали в будинок по АДРЕСА_7 , там випивали. ОСОБА_16 та ОСОБА_51 кудись поїхали.

Він з ОСОБА_17 вирішили сходити купити коноплі для вживання, пішли. В будинку залишився ОСОБА_59 .

Вони купили «траву» , дзвонили ОСОБА_16 , той сказав, що вже завіз ОСОБА_46 до будинку.

Вони пішли до будинку, їм відчинив ОСОБА_59 і сказав, що він вбив ОСОБА_50 . Вони не повірили, зайшли в будинок та побачили труп. Він став перевіряти ознаки життя.

ОСОБА_57 став казати, що їм ніхто не повірить, що вони непричетні. Запропонував замотати труп у плівку, став замотувати ноги трупу.

Потім вони роз`їхалися. Вранці подзвонив ОСОБА_16 , сказав викинути СІМ-картку телефону, він викинув. Вони боялися, що їм ніхто не повірить, вирішили винести труп в посадку. Він з ОСОБА_17 спробували віднести труп, але не змогли, подзвонили ОСОБА_16 , він став на них кричати. Потім вони вирішили сховати труп у підвал.

Коли він прийшов додому, його затримали, відвезли в Покровський РВ, там били, застосовувати тортури, били електрострумом, одягали протигаз.

Усі відео з його участю змонтовані, його вивозили для відтворення подій багато разів і примушували давати різні покази, казали, щоб розказував, а вони потім самі виберуть, що треба.

У подальшому йому увесь час погрожували конвоїри, оперативні співробітники, слідчий, прокурор.

На питання учасників процесу відповідати відмовився.

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що свою вину він не визнає у повному обсязі, жодного з інкримінованих йому злочинів не вчиняв.

З ОСОБА_16 знайомий 12 років, з ОСОБА_18 його познайомив ОСОБА_16 у 2017 році. У нього виникла ідея вирощувати і продавати коноплю. Він обговорив її з ОСОБА_16 , але реалізувати не змогли. Він часто їздив з ОСОБА_16 в його маршрутці. Одного разу сів до нього, там вже був ОСОБА_51 , ОСОБА_16 їх познайомив, сказав, що ОСОБА_51 цікавиться амфетамінами, вміє варити «фен».

У грудні 2017 року ОСОБА_16 , познайомив його з ОСОБА_60 , попросив, щоб той пожив у нього в будинку, він його пустив.

Перед Новим Роком ОСОБА_16 сказав йому, що у ОСОБА_46 проблеми, він хоче зникнути, також просив, щоб він пожив у нього в будинку.

03.01.2018 року вони зустрілися, ОСОБА_16 сказав, що ОСОБА_51 сьогодні хоче для всіх зникнути.

07.02.2018 року вони всі зустрілися в його будинку, відпочивали. ОСОБА_16 і ОСОБА_51 спілкувалися окремо, потім кудись поїхали. Інші випивали, були п`яні. Потім він з ОСОБА_18 вирішили піти купити коноплі, покурити. Вони пішли, у будинку залишився ОСОБА_57 .

Коли вони прийшли назад, їм відкрив ОСОБА_57 , але в будинок не пустив, сказав є розмова. Вони стояли, палили. Потім ОСОБА_61 сказав, що він задушив ОСОБА_46 , бо той його провокував. Вони зайшли в будинок, там був труп. ОСОБА_61 сказав їм, що їм ніхто не повірить, що вони непричетні до вбивства. Став давати їм плівку, щоб замотувати труп.

Він подзвонив до ОСОБА_16 , той сказав залишати все, як є і розходитися звідти.

Наступного дня йому подзвонив ОСОБА_16 і сказав, що все буде добре.

Він подзвонив ОСОБА_18 і запропонував винести труп. Увечері вони спробували винести труп на ковдрі, але в них не вийшло, вони занесли труп назад. Потім згадали, що ОСОБА_61 пропонував замотати труп у плівку, замотали труп і спустили його у погріб у дворі.

Вранці його затримала поліція, застосовували тортури, погрожували життю його та його брата, погрожували членам родини.

Усі відео з його участю змонтовані, його вивозили для відтворення подій багато разів і примушували давати різні покази, казали, щоб розказував, а вони потім самі виберуть, що треба.

На питання учасників процесу відповідати відмовився.

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що свою вину він не визнає у повному обсязі, жодного з інкримінованих йому злочинів не вчиняв.

У вересні 2017 року ОСОБА_17 запропонував йому вирощувати коноплю для продажу у себе в будинку.

Він працював водієм маршрутного таксі. Він постійно з кимось знайомився і їздив разом, щоб не було нудно. Так познайомився з ОСОБА_48 та ОСОБА_62 . Їздили разом часто.

ОСОБА_61 просив у нього гроші в борг, і він вирішив, що ОСОБА_61 може бути корисним для вирощування коноплі, наглядати за цим в будинку, бо він раніше «сидів» і йому можна було довіряти.

Він вмовив ОСОБА_17 пустити ОСОБА_63 в його будинок, то там жив, але потім сказав, що знайшов інше житло і поїхав звідти.

Перед Новим Роком ОСОБА_51 сказав, що у нього проблеми з грошима. Він розповів ОСОБА_47 про свій план вирощування коноплі для продажу. ОСОБА_51 його підтримав та сказав, що він вміє виготовляти амфетамін.

Він розповів про це ОСОБА_17 .

03.01.2018 року ОСОБА_51 сказав, що йому терміново треба їхати, бо з 04.01.2018 року йому вже не можна бути в місті, він запропонував зустрітися.

Вони зустрілися втрьох, з ОСОБА_17 , він став просити ОСОБА_17 , щоб ОСОБА_51 пожив у нього в будинку.

Разом вони приїхали до будинку ОСОБА_17 , стали обговорювати виробництво наркотиків і «фену», розподілили ролі і витрати.

Пізніше він сказав ОСОБА_17 , що вони погано знають ОСОБА_46 і треба комусь за ним наглядати і запропонував ОСОБА_63 , той знову став жити у будинку, але потім знову виїхав.

22.01.2018 року він дійсно був у магазині «Епіцентр», купував там матеріали для теплиці ніби то для вирощування коноплі, бо ОСОБА_17 на нього давив.

В кінці січня 2018 року ОСОБА_17 знову став давити на нього щодо їх плану по вирощуванні коноплі. ОСОБА_51 сказав, що в нього є гроші, але треба поїздити по області, позбирати борги.

Він дав йому 5000 грн. і сказав, що йому треба їхати попереду і дивитися, чи немає постів поліції, якщо є попереджати його. Коли вони повернуться, він дасть ще 5000 грн., а потім віддасть свою долю на виробництво наркотиків.

Він не захотів їхати на своєму автомобілі і попросив відвезти його ОСОБА_64 . Вони під`їхали до заправки, там вже був автомобіль з ОСОБА_48 , ще хтось був за кермом.

ОСОБА_51 на телефоні показував йому, куди треба буде їхати по місту, в Нікополь і т.і.

Вони обговорили це і поїхали. ОСОБА_65 він нічого не пояснював.

Він не знав, навіщо це ОСОБА_47 , але той обіцяв, що він завтра віддасть свою долю, і він вирішив за ним простежити. В районі «ПівдГЗК» вони зупинилися, він пішов за ОСОБА_48 і побачив, як той знімає гроші з банкомату.

Потім вони їздили далі, в Нікополь, Кринички і т.і. ОСОБА_51 всюди знімав гроші з банкоматів, при цьому приховував своє обличчя.

Потім він ОСОБА_51 віддав йому не 5000, а 8000 грн. і вони роз`їхалися.

Наступного дня він спитав у ОСОБА_46 про його долю, але той знову став тягнути час.

07.02.2018 року ОСОБА_17 сказав йому, що він виходить «з теми». В цей же день він запропонував ОСОБА_66 зустрітися в будинку ОСОБА_17 . Увечері вони всі зібралися там. Усі випивали, а він з ОСОБА_48 спілкувався. ОСОБА_51 показав йому велику «пачку» грошей і сказав, що треба ще з`їздити зняти гроші.

Вони поїхали вдвох. ОСОБА_51 постійно сидів ззаду та спілкувався декількома телефонами. Вони взяли у його батька Мерседес Віто і на ньому поїхали в Зеленодольськ, потім у Мар`янівку. Там ОСОБА_51 кудись пішов, а потім він побачив, як ОСОБА_51 біжить до нього. Він був у куртці, в балаклаві. Забіг в салон і сказав треба дуже швидко їхати, бо йому щось здалося, але гроші є. Вони поїхали звідти.

Потім він завіз ОСОБА_46 до будинку ОСОБА_17 і поїхав до друзів. Тільки зайшов до них, як йому подзвонив ОСОБА_17 і сказав, що « ОСОБА_67 завалив ОСОБА_68 ».

Він по голосу чув, що ОСОБА_17 п`яний і «накурений», побоявся туди їхати і сказав, щоб вони розходилися, а завтра розберуться.

Наступного дня подзвонив ОСОБА_61 , вони зустрілися, ОСОБА_69 віддав йому телефони, що забрав у ОСОБА_46 , а він дав йому гроші на новий телефон. Потім він викинув ці телефони та сім-картки.

Наступного дня він їхав з ОСОБА_29 і біля магазину «Варус» їх затримали. Його поклали на землю, обличчям у грязь. Потім він сидів в автомобілі, до нього підходили співробітники поліції, погрожували йому, задавали питання. Він відповідав їм правду, але йому не вірили. Він розповідав, куди викинув мобільні телефони. Потім йому в кишеню щось засунули, і ці речі потім «знайшли» під час його обшуку.

Його привезли у райвідділ, застосовували тортури, погрожували, примушували розповідати те, що їм потрібно.

Усі відео з його участю змонтовані, його вивозили для відтворення подій багато разів і примушували давати різні покази, казали, щоб розказував, а вони потім самі виберуть, що треба.

Він чув крики ОСОБА_17 .

Слідчий не давав йому ознайомлюватися зі справою, не давав зустрічатися з адвокатом.

Таким чином, усі обвинувачені, будучи допитані в судовому засіданні, надали свідчення, які вказують на їх непричетність до скоєння інкримінованих їм злочинів.

Суд не заперечує право сторони захисту здійснювати захист від обвинувачення довільно обраними засобами, як і право подавати будь-які докази на підтвердження своєї позиції і надавав сторонам у цьому максимальне сприяння, однак, при цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили і (зокрема) суд повинен оцінювати сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, колегія суддів, оцінюючи обґрунтованість та достовірність вказаних свідчень обвинувачених та наданих ними доказів та документів на підставі інших зібраних в ході судового розгляду справи доказів та отриманих в судовому засіданні свідчень інших учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, доходить до висновку, що вищевказані свідчення обвинувачених є неправдивими, суперечать фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду та підтверджених наявними у справі доказами, а тому сприймає їх критично та розцінює як позицію захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності шляхом введення суду в оману.

Крім того, обвинуваченими в ході судових дебатів надано спільні змістовні пояснення щодо своєї позиції, викладені на 114 аркушах з додатком.

Суд, безумовно, приймає до уваги наведені у вказаних поясненнях позиції захисту, але, надаючи їм власну оцінку, у абсолютній більшості випадків не погоджується з їх оцінкою, трактуванням та обґрунтуванням сторони захисту.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на дуже значний обсяг наданих стороною захисту в дебатах пояснень, доводів та обґрунтувань, суд позбавлений фізичної можливості надати докладну відповідь на кожен аргумент сторони захисту. Тому суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (зокрема) у справі Справа "Проніна проти України" (Заява N 63566/00, 18 липня 2006 року), у якій зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Водночас, суд вважає за необхідне надати відповідь на ті аргументи сторони захисту, які вважає найбільш значимими та доречними, наводячи їх нижче у мотивувальній частині даного вироку, як окремо, так і при оцінці інших доказів, зібраних в ході судового розгляду.

На переконання колегії суддів, незважаючи на повне невизнання ними своєї вини, вина усіх трьох обвинувачених у скоєнні злочинів, що їм інкримінуються, повністю доведена наявними доказами, дослідженими в ході судового засідання, документами та матеріалами справи, показами свідків та потерпілої, тощо.

Так, допитана в ході судового засідання потерпіла ОСОБА_25 показала, що ОСОБА_51 був її сином.

03.01.2018 року близько 18:50 він приїхав до неї на роботу, а пізніше пішов зі своїм другом ОСОБА_70 до нього додому, робити курсову, бо наступного дня він збирався їхати на канікули.

Вона знала його друзів і коло спілкування.

Ніяких проблем з грошима у нього не було, про його борги нічого не знає. Ніяких погроз, повідомлень, претензій щодо його боргів їй не надходило.

Він завжди повідомляв їй, коли й куди їде, в кого залишається, тощо.

Родичі обвинувачених спочатку пропонували їй відшкодування шкоди, але так нічого й не виплатили.

На інші питання відповідати відмовилася на підставі ст.63 Конституції України.

Вказаними свідченнями, на переконання колегії суддів, окрім іншого, спростовуються свідчення обвинувачених стосовно ніби то постійного спілкування ОСОБА_46 з ними, наявності у нього боргів, намірів зникнути з міста для переховування, тощо.

Допитана у якості свідка ОСОБА_32 показала, що ОСОБА_51 був її племінником. 03.01.2018 року вона чекала його, але він не приїхав. Вона стала телефонувати йому, але телефон не відповідав. Вона зателефонувала його матері, та сказала, що також не може з ним зв`язатися. Вранці вони повідомили поліцію. Вона приїхала у Кривий Ріг.

Через декілька днів надійшло СМС: «Ваш син винен 60000, якщо ви не заплатите його вб`ють».

Надали графік, коли й куди сплачувати. Вони не завжди встигали платити, і тоді приходили СМС з погрозами вбити ОСОБА_50 .

У лютому вони сплатили всю суму, і вона написала «їм», щоб ОСОБА_46 повернули, але їм сказали потрібні ще гроші.

А потім її племінника знайшли мертвим.

Усього вимагали 100000 грн.

Гроші просили переводити на карту племінника, яка була при ньому.

Щоб переконатися, що ОСОБА_51 живий, вона задавали людям, з якими переписувалася, питання особистого характеру і потім приходили правильні відповіді, тобто вони знали, що він живий.

Вона не спілкувалася телефоном ні з ОСОБА_48 , ні з викрадачами.

Вона пробувала телефонувати на телефон, з якого приходили повідомлення, але він був вимкнутий, вмикався тільки вночі.

Усього вони виплатили частинами близько 98 тис грн.

Вона бачила відео з банкоматів, як двоє хлопців знімали гроші. Були в масках або з низько накинутими капюшонами.

Вказаними свідченнями встановлюються та належним чином доводяться (зокрема) обставини справи щодо викрадення ОСОБА_46 , обставини вимагання грошей у рідних ОСОБА_46 під загрозою його вбивства, перерахування грошей на вимогу викрадачів, тощо.

Цими ж свідченнями спростовується позиція обвинувачених стосовно нібито наявності у ОСОБА_46 наміру «Зникнути для всіх», оскільки, як видно, зникати він не збирався, а мав намір поїхати на канікули до рідної тітки. Про наявність у ОСОБА_46 будь-яких фінансових зобов`язань, боргів, тощо, свідок також не повідомив нічого.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_31 показав, що ОСОБА_46 знав, бо проживає з його матір`ю.

03.01.2018 року ОСОБА_51 пропав. Вони написали заяву в поліцію, але її не прийняли, а прийняли лише 09.01.2018 року.

ОСОБА_51 зник 03.01.2018 року, 04.01.2018 року не з`явився на екзамен, а 05.01.2018 року у його матері День народження, але він і тут на зв`язок не вийшов.

У нього при собі був мобільний телефон, смарт-годинник, портмоне,срібний ланцюжок.

Коли стали надходити СМС, він не пам`ятає, 8 чи 9 січня. Писали, що син винен 60000 грн. і погрожували, точно не пам`ятає.

Вони перерахували спочатку 60000 грн., потім ще чи 40000 грн., чи 36000 грн., точно не пам`ятає.

Перераховувала гроші сестра дружини з Северодонецька.

Усі СМС надходили з одного телефону, гроші перераховували на картку ОСОБА_50 .

Дружина потім розповідала, що ці гроші знімалися з картки у Нікополі, Кривому Розі і т.п.

ОСОБА_51 був доброю людиною, не пив, не палив, був неконфліктним.

Вказаними свідченнями, зокрема, встановлюються та належним чином доводяться обставини справи щодо викрадення ОСОБА_46 , обставини вимагання грошей у рідних ОСОБА_46 під загрозою його вбивства, перерахування грошей на вимогу викрадачів, тощо.

Цими ж свідченнями спростовується позиція обвинувачених стосовно нібито наявності у ОСОБА_46 наміру «Зникнути для всіх», оскільки ніяких даних щодо цього свідок не повідомив, як і про наявність будь-яких боргів у ОСОБА_50 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показав, що з ОСОБА_48 познайомився приблизно за півтора роки до його смерті. Товаришували, інколи бачилися. Познайомив їх ОСОБА_71 .

03.01.2018 року вони втрьох домовилися увечері зустрітися, попити пива. Сиділи приблизно до 22 год. Після цього розійшлися, бо ОСОБА_47 зранку потрібно було на екзамен.

Вони вийшли з квартири ОСОБА_72 вдвох, ОСОБА_51 , залишився на зупинці громадського транспорту, а він пішов далі.

ОСОБА_51 був випивший, але «нормальний», випив близько 2 пляшок пива по 0,5л.

ОСОБА_51 був позитивною, доброю і адекватною людиною, мав проблеми з навчанням і грошима.

З ним був мобільний телефон, чорне портмоне.

Вказаними свідченнями, на переконання суду, встановлюються та доводяться обставини зникнення ОСОБА_46 а також його дії в день та вечір викрадення. При цьому вказані свідчення узгоджуються зі свідченнями потерпілої, викладеними раніше, і, отже, оцінюються судом як достовірні та правдиві.

При цьому, колегія суддів зазначає, що свідок ОСОБА_37 дійсно повідомив, що у ОСОБА_46 були «фінансові проблеми», однак, оцінюючи даний факт у сукупності та у контексті інших повідомлених свідком в ході допиту даних, колегія суддів доходить до висновку, що свідок повідомляв про недостатню кількість грошей (на його думку) на життя та потреби у ОСОБА_46 , а не про наявність фінансових боргів, зобов`язань, тощо та наявність у зв`язку з цим у нього проблем, погроз, необхідності зникнути, тощо.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_16 в ході допиту, використовуючи своє право на перехресний допит, задав свідку питання: «Чи казав йому ОСОБА_51 , що зателефонує йому завтра?».

Оцінюючи даний факт, колегія суддів доходить до висновку, що на момент допиту вказаного свідка сам обвинувачений ОСОБА_16 не заперечував обставин, встановлених в ході допиту свідка, зокрема щодо того, що ОСОБА_51 дійсно до пізнього вечора знаходився та спілкувався зі свідком ОСОБА_37 та ОСОБА_73 , що повністю не відповідає висловленій ним же в ході допиту позиції, що 03.01.2018 року вони з ОСОБА_48 та ОСОБА_17 зустрічалися та обговорювали план зникнення ОСОБА_46 , а потім поїхали до будинку ОСОБА_17 .

В судовому засіданні було також за клопотанням сторони захисту допитано свідка ОСОБА_38 , яка в ході допиту показала, що вона у 2018 році працювала психологом в органах поліції та складала «психологічний портрет» ймовірних злочинців у даній справі.

Їй для дослідження було надано лише два перших СМС від викрадачів, і по ним вона зробила припущення, що злочин може бути постановочним.

Суд сприяв стороні захисту у задоволенні (окрім інших) даного клопотання та допиті (окрім інших) даного свідка, але зазначає, що вказані свідчення, на переконання суду, не мають жодного доказового значення для справи, оскільки є припущенням, складеним на підставі вкрай незначного та неповного обсягу інформації, наданою слідством психологу.

Окрім того, «психологічний портрет» не є експертизою, і, отже, не приймається судом, як доказ.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано також свідка ОСОБА_74 , який показав, що у 2018 році він був слідчим поліції, здійснював розслідування у даній справі.

Він повідомляв про підозру ОСОБА_16 . Чому в журналі реєстрації відвідувачів відділу поліції немає запису про прибуття в відділення адвоката ОСОБА_16 - ОСОБА_21 , він не знає. Можливо, постовий відлучився у справах. Але адвокат при врученні підозри був, його підписи маються у повідомленні про підозру та протоколі. Він це стверджує категорично.

Експерту для проведення експертиз надавав документи, які перераховано у супровідних листах.

З ким затримували ОСОБА_16 він не пам`ятає.

Коли і як затримували інших обвинувачених він не пам`ятає.

Про будь-які незаконні дії, тортури, тощо у відношенні обвинувачених йому нічого не відомо.

Вказані свідчення свідок (слідчий) надавав на запитання сторони захисту, якій було надано повні права та можливості здійснювати допит свідка у повному обсязі.

Стороною обвинувачення при допиті даного свідка також було задано питання.

Отже, колегія суддів констатує, що даний свідок, якому у встановленому порядку було роз`яснено його права та обов`язки, кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, будучи приведеним до присяги, надав свідчення, якими спростовується, на переконання суду, позиція обвинувачених щодо ніби то застосування до них насильства, тортур чи примусу, порушень процесуального законодавства при повідомленні про підозру, тощо.

Ця ж позиція додатково спростовується відповідями підрозділів Державного бюро розслідувань за результатами звернення до них суду з повідомленням про зроблені обвинуваченими заяви про ніби то застосування до них незаконних методів слідства, тортур, погроз, тощо.

Відповідно до листа ТУ ДБР у м. Полтава від 02.03.2020 року (т.13, а.с.219) відсутні будь-які підстави для внесення вказаного повідомлення до ЄРДР, оскільки не встановлено ніяких об`єктивних даних щодо ознак наявності складу кримінального правопорушення.

Цим же органом ДБР листом від 18.06.2021 року (т.16, а.с.247-248), який надійшов до суду після початку судових дебатів, повідомлено суд про закриття кримінального провадження за іншою заявою обвинувачених про факти ніби то застосування до них насильства, тортур чи примусу, надано копію постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину.

В судовому засіданні були також допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_35 (мати обвинуваченого ОСОБА_18 ) та ОСОБА_36 (батько обвинуваченого ОСОБА_16 ), однак вказані свідки надали суду тільки свідчення про час, коли вони дізналися про затримання ОСОБА_18 та ОСОБА_16 10.02.2018 та 09.02.2018 року відповідно, відмовившись відповідати на інші запитання.

Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку було допитано свідка ОСОБА_39 , який в ході допиту заявив, що вбивство ОСОБА_46 здійснив саме він.

Так, він, за його словами, приїхав в Україну з Росії у 2016 році. Працював на підробітках, жив у родичів, але потім його вигнали. Випадково в маршрутці познайомився з ОСОБА_16 , водієм. Обмінялися телефонами, зустрічалися час від часу, тощо.

Коли його вигнали з дому, ОСОБА_16 допоміг йому знайти тимчасове житло запропонував зустрітися, познайомив з ОСОБА_75 . Потім поїхали у приватний сектор, до будинку ОСОБА_76 . ОСОБА_16 сказав, що він може тут жити, платити за світло.

Він деякий час там жив, потім знайшов інше житло.

Через деякий час він знову виявився без житла та грошей, подзвонив ОСОБА_16 , той сказав, що він може пожити в тому ж будинку.

Вони поїхали туди, по дорозі йому сказали, що треба вести себе тихо, і що в будинку вже живе інший хлопець ОСОБА_77 .

Він з ним розмовляв, ОСОБА_77 казав, що багато програв, і його шукають.

Потім він знову переїхав жити в інше житло.

Після Нового Року якось він запропонував ОСОБА_16 зустрітися. Вони зустрілися, з ОСОБА_16 , з ним був ОСОБА_17 . Він запропонував купити пива та поїхати в будинок ОСОБА_17 , посидіти там. Вони поїхали, по дорозі забрали ОСОБА_18 .

Коли приїхали, двері їм відчинив ОСОБА_78 .

Вони стали випивали, ОСОБА_51 та ОСОБА_16 були в кухні, спілкувалися. Потім вони кудись поїхали. ОСОБА_17 і ОСОБА_18 пішли купувати «траву». Він залишився сам. Потім повернувся ОСОБА_58 .

Вони стали розмовляти, потім посварилися, він схопив ОСОБА_46 за шию, повалив на диван та задушив.

Потім приїхали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Він їх розказав, що задушив ОСОБА_50 .

Вони зайшли в будинок, ОСОБА_18 хотів зняти з шиї ОСОБА_46 пояс від халату, вони його відштовхнули.

Хотіли труп спалити, потім передумали. Подзвонили ОСОБА_16 . Він сказав йти звідти. Він забрав куртку ОСОБА_46 і кросівки. Потім вони розійшлися. Він подивився, що було в куртці. Там були 2 банківські картки, 2 мобільні телефони і приблизно 40000 грн.

Він поїхав на Соцмісто, купив «трави» і пішов грати в автомати. Вранці подзвонив ОСОБА_16 , вони зустрілися, він віддав йому мобільні телефони і картки, а гроші сказав, що програв.

Пізніше довідався, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 арештували.

Потім зустрівся з ОСОБА_17 вже в слідчому ізоляторі.

Покази дає добровільно, ніякої вигоди за це йому ніхто не обіцяв.

Крім того, на питання прокурора відповів, що він також дає зізнання в інших кримінальних правопорушеннях про ніби то скоєні ним вбивства.

Так, він зізнався у вбивствах 5 осіб у будинку ОСОБА_79 . На даний час засуджений та відбуває покарання за вбивство 1 особи.

Знаходиться в розшуку у Росії.

Колегія суддів зазначає, що, отримавши в ході судового засідання вказані свідчення, негайно повідомила про них орган досудового розслідування (т.16, а.с.22), яким дані відомості було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування, проте на момент завершення розгляду даної справи слідством не встановлено жодних фактів на підтвердження дійсної причетності ОСОБА_39 до вчинення вбивства ОСОБА_46 , про що надано суду відповідну інформацію (т.16, а.с.227-228).

Так, згідно відповіді, наданої суду, ОСОБА_80 відмовився від надання будь-яких свідчень у справі.

Окрім того, згідно вказаної інформації (т.16, а.с.228), ОСОБА_80 під час перебування під вартою в ході досудового розслідування, в ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» утримувався у одній камері з обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_16 .

Таким чином, оцінюючи свідчення ОСОБА_39 про ніби то скоєння ним вбивства ОСОБА_46 з урахуванням усіх отриманих у справі доказів та матеріалів, колегія суддів зазначає, що, хоча свідчення ОСОБА_39 щодо обставин вбивства і збігаються зі свідченнями обвинувачених, вони цілком протирічать та не підтверджуються зібраними у справі доказами, матеріалами, речовими доказами, тощо, а тому сприймаються судом як узгоджена з усіма обвинуваченими спільна спроба уникнення кримінальної відповідальності шляхом надання узгоджених неправдивих свідчень.

Обставинами, які підтверджують даний висновок суду, є як докази утримання ОСОБА_39 в одній камері в УВП №3 в ході досудового розслідування, так і надана прокурором та підтверджена самим ОСОБА_81 інформація про зізнання ним і у скоєнні інших вбивств інших людей у минулому, за ніби то вчинення яких засудженим він так і не був.

Окрім того, суд доходить до висновку, що за обставин вчинення цілого ряду особливо тяжких та тяжких злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, іншою особою, враховуючи максимально можливе покарання за їх скоєння у разі визнання винними (аж до довічного ув`язнення), суд вважає неможливим та невірогідним відсутність будь якої згадки підозрюваними (а надалі-і обвинувачуваними) у даному провадженні про скоєння даних злочинів іншою особою як під час досудового розслідування, у т.ч.- після надання їм можливості реалізовувати право на захист, залучення адвокатів, тощо, так і в судовому засіданні, оскільки при початку судового розгляду усі обвинувачені в суді, в присутності захисників, визнавали свою чину у всіх інкримінованих злочинах, крім умисного вбивства і про існування та ніби то причетність до злочину ОСОБА_82 повідомили тільки, фактично, через декілька років.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 1-27/10 (13-22 зво 20) «…самовикриття (….) , не перешкоджало засудженому змінити показання й заперечити свою причетність до злочинів у момент, коли сам заявник вважав це необхідним і доцільним, проте після забезпечення кваліфікованою правовою допомогою засуджений цього не зробив, а навпаки, в ході допиту як підозрюваного дав показання значно розгорнутіші..».

Отже, з наведеної позиції Верховного Суду колегія суддів робить висновок, що обвинувачені (підозрювані), надавши на початку досудового розслідування зізнання у вчиненні даних злочинів, мали усі можливості змінити свої попередні визнавальні свідчення на досудовому розслідуванні у будь-який момент та надати свідчення про причетність ОСОБА_39 до вбивства ОСОБА_46 , проте такою можливістю вони не скористалися, а тому суд не визнає ані їх свідчення, ані свідчення свідка ОСОБА_39 щодо обставин вбивства ОСОБА_46 належними, достовірними та правдивими.

Наводячи свідчення наступних свідків, допитаних в ході судового засідання, які, на переконання суду, мають істотне значення для встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Судовий розгляд за даним кримінальним провадженням було розпочато 08.05.2018 року (підготовче судове засідання, т.8, а.с.123) у складі колегії суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_83 .

Було проведено підготовче судове засідання, розпочато судове слідство, в ході якого, зокрема, допитано свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_84 , ОСОБА_30 ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 .

Водночас, у зв`язку з закінченням п`ятирічного строку повноважень судді ОСОБА_87 , 21.01.2019 року на підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями (т.9, а.с.127), суддю ОСОБА_87 замінено на суддю ОСОБА_2 .

Після вказаної заміни, але до проведення першого судового засідання у справі, суддя ОСОБА_2 , з метою додержання вимог КПК України, повного та всебічного розгляду даного провадження, на виконання вимог п.2 ч.2 ст.319 КПК України, ознайомилася з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, була згодна з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважала недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

Сторона обвинувачення також вважала недоцільним розгляд справи спочатку.

Водночас, при вирішенні в порядку ч.2 ст.319 КПК України питання щодо можливості продовжувати розгляд справи після заміни судді, не розпочинаючи його спочатку, 14.02.2019 року обвинувачений ОСОБА_16 (якого підтримали інші обвинувачені та захисники) заявив клопотання про розгляд справи спочатку (т.9, а.с.165-166).

Таким чином, оскільки ч.2 ст.319 КПК України встановлено безальтернативні вимоги щодо розгляду справи спочатку, якщо сторона наполягає про це, колегією суддів було вирішено розпочинати судовий розгляд спочатку. Про вказане судом винесено відповідну ухвалу (т.9, а.с.170).

Отже, колегія суддів зазначає, що свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_41 , ОСОБА_88 , ОСОБА_28 та ОСОБА_89 допитувалися в ході розгляду даного кримінального провадження двічі.

Сторона захисту, як при виступі у дебатах, так і у судових засіданнях наголошувала на тому, що вважає свідчення даних свідків в судових засіданнях до 14.02.2019 року неналежними, як такі, що не сприймалися судом безпосередньо, і, отже, не відповідають критеріям безпосередності дослідження доказів, встановлених, зокрема, ч.2 ст.23 КПК України.

Водночас, колегія суддів, враховуючи, що значна частина вказаних свідків (які є знайомими, друзями чи родичами обвинувачених) після початку розгляду справи спочатку, через порівняно нетривалий час після надання своїх попередніх свідчень до зміни складу колегії суддів, змінила свої свідчення, у деяких випадках-фактично на прямо протилежні, доходить до висновку про необхідність порівняння і співставлення свідчень вищевказаних свідків, наданих ними в судових засіданнях у даному провадженні.

При цьому, спираючись на вимоги ч.4 ст.96 КПК України та практику Верховного Суду, викладену у судових рішеннях, наведених далі, а також на практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів доходить до висновку про те, що використання показів свідків, наданих до зміни складу суддів судової колегії, у даному конкретному випадку не буде порушенням принципу безпосередності дослідження доказів, встановлених, зокрема, ч.2 ст.23 КПК України.

Додатковою підставою, якою керувався суд, вирішуючи дане питання, стала інформація, повідомлена прокурором в ході судового засідання 03.06.2019 року, про активне спілкування сторони захисту зі свідками сторони обвинувачення, що, власне, не заперечувалося ані стороною обвинувачення, ані, наприклад, свідком ОСОБА_29 при наданні пояснень.

Враховуючи викладене, а також факт суттєвої зміни деякими свідками обвинувачення своїх свідчень після їх первинного надання в суді, колегія суддів додатково підтверджує правильність свого неодноразово висловленого висновку (при розгляді питань про продовження запобіжного заходу обвинуваченим) про існування беззаперечного та реального ризику незаконного впливу на свідків та констатує, що навіть попри обрання найсуворішого запобіжного заходу у відношенні обвинувачених, такого впливу уникнути не вдалося.

Так, свідок ОСОБА_41 , будучи допитаний 25.07.2018 року колегією суддів, визначеною та сформованою у встановленому законом порядку, тобто «судом, встановленим Законом» в розумінні тлумачення цього терміну Європейським судом з прав людини (зокрема, в справі Справа "Сокуренко і Стригун проти України", Заяви N 29458/04 та N 29465/04, Страсбург, 20 липня 2006 року та ін.), в присутності сторін кримінального провадження, у т.ч.-сторони захисту у повному обсязі, за участю захисників обвинувачених, будучи детально ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність (зокрема) про дачу завідомо неправдивих показань (в редакції КК України, що діяла на момент допиту), а також будучи приведеним до присяги (т.8, а.с.218, а.с.221-228), безпосередньо повідомив суду наступне:

Він знайомий з ОСОБА_16 , приблизно рік до даного часу, проживав з ним у одній квартирі. Його затримали разом з ним, але про злочин він нічого не знав, йому розказали про це тільки в поліції.

З ОСОБА_16 він познайомився у його ж маршрутці. ОСОБА_16 допоміг йому знайти квартиру для проживання. А потім він взнав, що у ОСОБА_16 проблема у відносинах з рідними, і запропонував жити у тій же квартирі. Там же з ними проживав і ОСОБА_29 .

Точно дату не пам`ятає, до чи після Нового року, вони з ОСОБА_16 їхали на автомобілі ВАЗ-2101, увечері. Зупинилися в районі Соцміста. ОСОБА_16 вийшов і кудись пішов, через деякий час повернувся, і вони поїхали далі.

Після цього разу при поїздках ОСОБА_16 став вести себе дивно взимку та увечері надягав темні окуляри, тощо. Він питав навіщо? ОСОБА_16 відповідав «Треба!».

Через деякий час сказав, що шантажує якогось багатого чоловіка. Потім ще казав, що той чоловік гомосексуаліст та займається сексом з маленькими хлопчиками, а у нього є на нього компромат, от він його й шантажує і знімає гроші, які той платить.

Вони так знімали гроші 4-5 разів, з перервами біля тижня на Соцмісті, в районі КреСу, на залізничному вокзалі.

Скільки він знімав не знає. Одного разу ОСОБА_16 сказав, що зняв 2000 грн.

Крім того, вони їздили знімати гроші в якесь селище за містом, назву не пам`ятає, у м. Дніпродзержинськ, П`ятихатках, на околицях, тощо.

Їздили на автомобілі ВАЗ-2101. Номер точно не пам`ятає, здається НОМЕР_3 . Але ОСОБА_16 якось змінював номери на інші, бо сказав, що на виїзді з міста стоять камери.

Також разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_29 якось вони їздили в магазин «Епіцентр». Овчаренко там купував харчову плівку, скотч, мішки для сміття. Хотів ще купити пилку, але він не бачив, чи купив. Казав, що це потрібно батькові для будівництва теплиці. Платив сам.

Автомобіль ВАЗ-2101, на якому вони їздили, належав батькові ОСОБА_16 , їм користувалися вони всі.

Гроші з банкоматів завжди знімалися або пізно увечері, або вночі.

Коли їх затримали біля «Варусу», у нього постійно питали, де «той хлопець», ОСОБА_90 .

При затриманні його повернули від ОСОБА_16 в інший бік, він його та ОСОБА_29 не бачив.

Потім його повезли на квартиру, там проводили обшук. Потім повезли до Покровського ВП КВП ГУПН у Дніпропетровській області. Там деякий час сидів у коридорі та різних кабінетах.

Його били по голові та тілу руками у поліції, але він про це нікому не повідомляв та нікуди з заявами не звертався. Написав в поліції розписку, що ніяких претензій не має.

Таким чином, в судовому засіданні 25.07.2018 року, з дотриманням усіх передбачених Законом процесуальних норм та гарантій, свідок ОСОБА_41 , якому належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, як свідка, будучи приведеним до присяги, надав вищевказані свідчення безпосередньо суду, встановленому Законом, а сторона захисту у повному обсязі, будучи присутньою при цьому, повністю реалізувала своє право на перехресний допит.

Жодних зауважень щодо правильності чи неповноти допиту не надходило, жодних обмежень у реалізації прав сторін на допит свідка судом не допущено.

Отже, суд доходить до висновку, що при допиті свідка було дотримано усі права усіх сторін на допит свідка перед «незалежним та неупередженим, безстороннім судом, визначеним Законом» в сенсі положень ч.3 ст.23 КПК України та п.«d» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, після початку розгляду справи спочатку за клопотанням обвинувачених після заміни судді, сторона обвинувачення не забезпечила доставлення даного свідка до суду для допиту, неодноразово посилаючись на неможливість встановити його місцезнаходження, зокрема, у зв`язку з його виїздом за межі України на тривалий час, про що надала відповідні довідку, та в подальшому відмовилася від його допиту.

При цьому, сторона захисту заявила власне клопотання про допит даного свідка (т.16, а.с.80-81), в режимі відеоконференцзв`язку з території консульської установи України у Республіці Польща, оскільки їй виявилося відомим його місцеперебування через соціальні мережі, і він на даний час перебуває поза межами України, куди виїхав на роботу на тривалий період.

Клопотання було задоволено судом, і в ході допиту цей же свідок, надаючи покази в режимі відеоконференцзв`язку з території консульської установи України у Республіці Польща, свою позицію змінив фактично повністю та показав наступне:

З ОСОБА_16 він познайомився в маршрутному таксі, яким він керував. Потім ОСОБА_16 проживав з ним та з ОСОБА_29 в одній квартирі.

23.01.2018 року вони їхали разом з ОСОБА_16 в одній машині в районі м.Кривого Рогу. Їх зупинила поліція, повідомили, що відбулося пограбування, і їх автомобіль схожий на автомобіль злочинців. Потім вони поїхали далі.

08.02.2018 року вони увесь день займалися справами, їздили по місту. Увечері під`їхали до магазину «Варус», там їх затримали. Поклали на землю, потім підняли. Увесь час питали « ОСОБА_91 ?», погрожували йому.

Потім його повезли на його квартиру, там був обшук. По дорозі били, погрожували. При обшуці він був у одній кімнаті, йому погрожували, вимикали відеокамеру, казали, як йому треба казати, потім вмикали камеру знову.

Потім поїхали у відділ поліції, там його також били, погрожували, питали куди вони їздили, де знімали гроші.

Коли він давав свідчення на камеру, запис постійно переривали, казали йому, що розказувати, потім продовжували запис.

Бачив у поліції також ОСОБА_92 .

Потім його відпустили. Він зустрічався з ОСОБА_29 , той казав, що його били в поліції.

Він нікуди не звертався з заявами на дії поліції. Йому дзвонили з незнайомих номерів і погрожували. Він боявся за своє життя і виїхав в Росію на заробітки, а потім в Польщу. При оформленні документів на виїзд також нікому не повідомляв, що їде з країни, бо боїться за своє життя, а оформлював звичайну робочу візу у Польщу.

Які свідчення надавав при допиті в суді у 2018 році не пам`ятає, казав те, що йому сказали в поліції.

Таким чином, колегія суддів констатує, що ОСОБА_41 повністю змінив свої свідчення, відмовившись від усіх раніше добровільно наданих незалежному та безсторонньому суду, визначеному Законом, з дотриманням усіх процесуальних прав та процедур, свідчень, які раніше підтверджували причетність ОСОБА_16 до скоєння злочинів.

При цьому покази свідка щодо ніби то застосування до нього насильства, погроз, примусу, тощо з боку поліції 8 та 9.02.2018 року колегія суддів розцінює критично, як такі, що не підтверджені жодним доказом, враховуючи повну можливість даного свідка у будь-який час звернутися з відповідними заявами та скаргами до правоохоронних органів, чого він впродовж дуже тривалого часу так і не зробив.

При цьому, на час первинного допиту даного свідка уже існували і Державне бюро розслідувань, і Спеціалізована антикорупційна прокуратура, і Національне антикорупційне бюро України, до яких свідок міг би звернутися у випадку, якщо «не довіряв» «нереформованим» правоохоронним органам, але навіть до них свідок ніяк не звернувся, ані самостійно, ані через представників.

Також колегія суддів вважає неправдивими, надуманими та безпідставними свідчення про необхідність свідку тікати з країни, побоюючись за своє життя та здоров`я, оскільки, як вбачається з його ж свідчень, він виїхав за кордон на заробітки, при цьому оформлюючи звичайну робочу візу та не повідомивши консульські установи Польщі про ніби то факти його переслідувань, тобто, (якщо припустити правдивість його показів), повідомивши дипломатичним установам Польщі неправдиву інформацію щодо причин виїзду, що могло потягнути за собою відмову в видачі або скасування виданих візових дозволів чи документів.

Тому, враховуючи підтверджені в судовому засіданні свідчення сторін про спілкування сторони захисту зі свідками сторони обвинувачення та зміну після цього свідками обвинувачення своїх свідчень на прямо протилежні під приводом ніби то наявних погроз та застосування насильства до свідків, які нічим не підтверджено, у тому числі-за результатами звернення суду з відповідними повідомленнями до правоохоронних органів, колегія суддів доходить до висновку про можливе вчинення ОСОБА_93 злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України за ознаками завідомо неправдивого показання свідка, про що вважає за необхідне повідомити відповідні органи досудового розслідування.

Обґрунтовуючи ж можливість використання свідчень ОСОБА_84 , наданих ним в ході допиту в судовому засіданні 25.07.2018 року, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.п.32-36 Постанови Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі №750/5745/15-к, використання судом свідчень, наданих свідком у минулому складу суду у цій же справі в певних випадках є допустимим та не тягне за собою визнання таких доказів недопустимими та не порушує принципу безпосередності дослідження доказів.

Тому, незважаючи на формально дещо інші обставини, аніж ті, що маються у даній справі, та враховуючи, що дана позиція Верховного Суду не є виключною та поодинокою, колегія суддів вважає за можливе визнати та використати у якості доказу свідчення свідка ОСОБА_84 , надані ним в ході допиту в судовому засіданні 25.07.2018 року з наступних обґрунтувань:

Як зазначає Верховний Суд у вказаній справі,

« …

Суд бере до уваги, що (…), у Кодексі (КПК України прим.) кілька разів висловлено вимогу усного допиту в судовому засіданні.

33. Однак Суд звертає увагу на те, що ця вимога сформульована як принцип, яким має керуватися суд, приймаючи процесуальні рішення в конкретній ситуації, у тому числі рішення щодо допустимості або недопустимості доказів.

34. Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. (…)

35. Однак Суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (стаття 232 КПК), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності. Також суди апеляційної та касаційної інстанцій в більшості випадків ґрунтують свої висновки на показаннях, які були надані в суді першої інстанцій, оскільки багаторазовий допит особи в судах різних інстанцій без вагомих причин не тільки був би обтяжливим для такої особи, учасників і суспільства, але й суперечив би самому змісту інстанційності.

36. Таким чином, Суд вважає, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4 статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.»

Колегія суддів повністю погоджується з викладеним висновком Верховного Суду, додатково зазначаючи, що, окрім викладених, вважає належною та достатньою підставою для такого використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі, повну зміну на прямо протилежні показів свідка, який є знайомим обвинуваченого, після повідомлення суду про спілкування сторони захисту зі свідками обвинувачення.

Згідно п.40 того ж рішення Верховного Суду, «(…) суд також має визнати такі показання недопустимими, якщо буде встановлено, що під час минулого судового розгляду право особи на ефективний перехресний допит було істотно порушено внаслідок різних обставин: наприклад, коли особа була позбавлена права на правову допомогу або суд не забезпечив стороні можливість повно з`ясувати всі важливі обставини, або виявлені інші обставини, що свідчать про те, що допит особи проведений з порушенням».

При цьому, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 25.07.2018 року, з дотриманням усіх передбачених Законом процесуальних норм та гарантій, свідок ОСОБА_41 , якому належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, як свідка, будучи приведеним до присяги, надав вищевказані свідчення безпосередньо суду, а сторона захисту у повному обсязі, будучи присутньою при цьому, повністю реалізувала своє право на перехрестний допит.

Жодних зауважень щодо правильності чи неповноти допиту не надходило, жодних обмежень у реалізації прав сторін на допит свідка судом не допущено.

Отже, суд доходить до висновку, що при допиті свідка було дотримано усі права усіх сторін на допит свідка перед «незалежним та неупередженим, безстороннім судом, визначеним Законом» в сенсі положень ч.3 ст.23 КПК України та п.«d» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому вважає за необхідне визнати покази, надані в судовому засіданні 25.07.2018 року ОСОБА_93 належними та допустимими доказами.

Окрім того, у Постанові № 750/2282/15-к від 15.05.2018 року (п.п.8-11) Верховний Суд прямо зазначає на допустимість посилання суду у своєму рішенні на покази свідка, надані у минулому судовому засіданні в іншому складі суду, зазначивши, зокрема: «Таким чином, відповідно до змісту вироку суд першої інстанції послався не виключно на оскаржені пояснення свідка, а в сукупності з показаннями того ж свідка, які він давав під час минулого судового розгляду, тобто під час змагального процесу за повної можливості для всіх сторін піддати свідка перехресному допиту.»

Там же, у п.13, Верховний суд зазначив: «За таких обставин Суд вважає, що згадка оскаржених пояснень у сукупності з посиланням на його судові показання не суперечить частині восьмій статті 95 КПК і не може розглядатися як істотне порушення процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.»

Аналогічно, Європейський суд з прав людини у своїх неодноразових рішеннях зазначає, що навіть використання в судовому засіданні показів свідка, наданих на досудовому розслідуванні, без його допиту в суді взагалі, не завжди визнається порушенням права на справедливий суд. Такі позиції викладені, наприклад, у рішеннях Суду у справах «Аш проти Австрії» від 26.04.1991 року, «Саїді проти Франції» від 20.09.1993 року, «Андандонський проти Росії» від 28.09.2006 року.

І хоча колегія суддів зазначає, що у даному випадку не йдеться про використання показів наведених свідків на досудовому розслідуванні, суттєво та принципово важливим є саме підхід до можливості використання показів свідків, які не допитувалися у судовому засіданні, у якості доказів у справі.

Більш того, суд додатково зазначає, що у даному випадку небезспірним є навіть ствердження про «інший склад суду», оскільки двоє з трьох суддів колегії суддів сприймали вищевказані свідчення ОСОБА_84 у судовому засіданні 25.07.2018 року безпосередньо, а третя суддя ( ОСОБА_2 ) була ознайомлена з ними в порядку виконання вимог п.2 ч.2 ст.319 КПК України, ознайомилася з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду і була згодна з прийнятими судом процесуальними рішеннями.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку про допустимість за даних виключних конкретних обставин можливості використання у якості доказу вини обвинуваченого ОСОБА_16 та інших обвинувачених свідчень ОСОБА_84 у судовому засіданні 25.07.2018 року, визнає свідчення, надані ним у вказаному засіданні правдивими, достовірними з огляду на їх підтвердження іншими доказами, наведеними далі у даному рішенні, та вважає, що вказаними свідченнями підтверджується факт зняття ОСОБА_16 грошових коштів з різних банкоматів різних районів Дніпропетровської області у січні-лютому 2018 року, тобто після викрадення ОСОБА_46 та вжиття ним при цьому заходів конспірології та попередження його можливого упізнання.

Водночас, колегія суддів вважає завідомо неправдивими свідчення ОСОБА_84 , надані ним в ході судового засМтрохідання 26.04.2021 року та вважає за необхідне повідомити відповідні органи досудового розслідування про можливу наявність у даному випадку ознак злочину, передбаченому ч.1 ст.384 КК України.

Окрім того, інший свідок, ОСОБА_29 , будучи допитаний 02.10.2018 року колегією суддів, визначеною та сформованою у встановленому законом порядку, тобто «судом, встановленим Законом» в розумінні тлумачення цього терміну Європейським судом з прав людини (зокрема, в справі Справа "Сокуренко і Стригун проти України", Заяви N 29458/04 та N 29465/04, Страсбург, 20 липня 2006 року та ін.), в присутності сторін кримінального провадження, у т.ч.-сторони захисту у повному обсязі, за участю захисників обвинувачених, будучи детально ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність (зокрема) про дачу завідомо неправдивих показань (в редакції КК України, що діяла на момент допиту), а також будучи приведеним до присяги (т.8, а.с.220, т.9, а.с.1,2, а.с.32-34), безпосередньо повідомив суду наступне:

З ОСОБА_16 він познайомився влітку 2017 року через ОСОБА_84 , знімали разом квартиру.

Проживав з ними приблизно з вересня 2017 року. Приблизно у жовтні-грудні 2017 року інколи виходив з дому вночі.

Якось ОСОБА_16 запропонував йому з`їздити в с. Мар`їнське. Вони приїхали туди, зупинилися, де сказав ОСОБА_16 , він пішов. Прийшов приблизно через 15-20 хвилин, сказав-ходив по воду.

Приблизно у грудні 2017 року він бачив у ОСОБА_16 велику «пачку» грошей по 100-200 грн. ОСОБА_16 сказав, що він їх накопив.

У січні 2018 року їздили разом з ОСОБА_16 в магазин «Епіцентр». Там ОСОБА_16 купував пилку, хомути, тощо. Я спитав навіщо, і він повідомив, що допомагати батькові будувати теплицю.

Інколи на автомобілі з ОСОБА_16 їздили в інші міста, на автомобілі ВАЗ-2101 червоного кольору, керували по черзі.

У січні 2018 року ОСОБА_16 став стривоженим, почав палити.

08.02.2018 року увечері їх разом з ОСОБА_16 затримали біля магазину «Варус». Затримали близько 8-9 години вечора. Біля магазину були близько 30 хв. У них питали: «Де хлопець?».

Потім повезли у Покровський ВП КВП ГУПН у Дніпропетровській області. Там тримали годин 5, потім відпустили.

У відділі поліції ображали його, давали потиличники.

При цьому, цей же свідок, будучи допитаним повторно, після заміни судді та розгляді справи спочатку, через порівняно нетривалий час, 22.05.2019 року, так само, перед «судом, встановленим Законом» в розумінні тлумачення цього терміну Європейським судом з прав людини, в присутності сторін кримінального провадження, у т.ч.-сторони захисту у повному обсязі, за участю захисників обвинувачених, будучи детально ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність (зокрема) про дачу завідомо неправдивих показань, а також будучи приведеним до присяги (т.10, а.с.139-142), хоча і надав по суті частково аналогічні покази, але суттєво змінив їх, виключивши, зокрема, усі покази, якими раніше доводилася причетність ОСОБА_16 до скоєння інкримінованих йому злочинів, зокрема нічого не повідомив про поїздку у с. Мар`їнське (де, за позицією обвинувачення, знімалася з банкомату частина грошей, перерахованих родичами ОСОБА_46 у якості викупу), не повідомив про те, що бачив у ОСОБА_16 значну суму грошей, тощо.

Водночас, у наданій суду заяві та в ході допиту показав, що повністю підтверджує правдивість свідчень, які давав в суді 02.10.2018 року, а отже і щодо обставин, які доводять вину ОСОБА_16 .

При цьому надав суду заяву про застосування стосовно нього заходів безпеки, оскільки він ніби то турбується про своє життя та здоров`я (т.10, а.с.136-137), хоча сам же до цього повідомляв у ході обох допитів, що жодних погроз чи насильства з 09.02.2018 року (тобто, впродовж більш, ніж року з моменту ніби то вчинення щодо нього таких погроз поліцейськими) до нього не застосовувалося, а «погрози та насильство», які ніби то застосовувалися до нього у відділенні поліції 08.02.2018 року та 09.02.2018 року (згідно його попередніх свідчень) полягали в тому, що його йому казали, які «вони» звірі, називали геєм та давали потиличники.

Також з заявами про застосування щодо нього погроз чи насильства у відділі поліції 08.02.2018 року та 09.02.2018 року він з заявами до правоохоронних органів не звертався.

Колегію суддів розцінено вказану заяву, а, отже, і свідчення ОСОБА_29 про ніби то застосування до нього погроз та насильства у Покровському Металургійного ВП КВП ГУПН у Дніпропетровській області 08 та 09.02.2018 року, як неправдиві та такі, що не відповідають дійсності, а тому у застосуванні заходів безпеки було відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу (т.10, а.с.143), а про ніби то застосування до свідка погроз та насильства повідомлено прокурора Дніпропетровської області, (т.11 а.с.118).

19.07.2019 року до суду надійшли матеріали службового розслідування за даним фактом (т.11, а.с.173-175), згідно яким жодних ознак будь-якого незаконного впливу на свідка перевіркою не встановлено, що додатково свідчить про надуманість та безпідставність такої позиції свідка.

Таким чином, на підставі раніше викладених обґрунтувань допустимості використання показів свідка минулому складу суду у цьому ж провадженні, посилань на рішення Верховного Суду №750/2282/15-к від 15.05.2018 року та 750/5745/15-к від 19.11.2019 року, суд, співставляючи та аналізуючи свідчення ОСОБА_29 в ході обох допитів, та спираючись на його ж заяву про правдивість наданих ним свідчень в ході допиту 02.10.2018 року, приймає до уваги та враховує як належні та правдиві свідчення в частині, зокрема, тих фактів, що ОСОБА_16 приблизно у січні 2018 року став нервувати, мав при собі великі суми грошей, походження яких достовірно свідку пояснити не міг, а також разом зі свідком їздив буз певної серйозної потреби у інший, достатньо віддалений, населений пункт, у якому розташований банкомат, з якого (за версією обвинувачення) знімалася частина грошових коштів, виплачених родичами ОСОБА_46 у якості викупу за нього.

Аналогічно, свідок, ОСОБА_28 , будучи двічі допитаний в ході судового розгляду - 20.11.2018 року та 22.05.2019 року - колегією суддів, визначеною та сформованою у встановленому законом порядку, тобто «судом, встановленим Законом» в розумінні тлумачення цього терміну Європейським судом з прав людини (зокрема, в справі Справа "Сокуренко і Стригун проти України", Заяви N 29458/04 та N 29465/04, Страсбург, 20 липня 2006 року та ін.), в присутності сторін кримінального провадження, у т.ч.-сторони захисту у повному обсязі, за участю захисників обвинувачених, будучи детально ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність (зокрема) про дачу завідомо неправдивих показань (в редакції КК України, що діяла на момент допиту), а також будучи приведеним до присяги (т.8, а.с.220, т.9, а.с.1,2, а.с.32-34), в ході допиту 20.11.2018 року безпосередньо повідомив суду наступне:

ОСОБА_17 є його двоюрідним братом. З ОСОБА_16 був знайомий у школі, ОСОБА_18 не знає.

Він має будинок у АДРЕСА_7 , який дістався йому у спадок від батька. В будинку є світло, обігрівачі, вода, але будинок в ремонті.

ОСОБА_17 ключі від будинку дала його бабуся у листопаді-грудні 2017 року.

Він сам туди не ходив, але сусіди з того будинку дзвонили і казали, що там живе ОСОБА_17 .

У будинку був тільки коли проводили слідчий експеримент з ОСОБА_16 .

При цьому, цей же свідок, будучи допитаним повторно, після заміни судді та розгляді справи спочатку, через порівняно нетривалий час, 22.05.2019 року (тобто в один день і в одному судовому засіданні зі свідком ОСОБА_29 ), так само, як і ОСОБА_29 , перед «судом, встановленим Законом» в розумінні тлумачення цього терміну Європейським судом з прав людини, в присутності сторін кримінального провадження, у т.ч.- сторони захисту у повному обсязі, за участю захисників обвинувачених, будучи детально ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність (зокрема) про дачу завідомо неправдивих показань, а також будучи приведеним до присяги (т.10, а.с.139-142), хоча і надав по суті частково аналогічні покази, але змінив їх, повідомивши (окрім аналогічно наданих раніше свідчень) , зокрема, що колючі від будинку по АДРЕСА_7 були у нього.

Чи давав він ключі від будинку ОСОБА_17 відповідати відмовляється.

Що в будинку проживали ОСОБА_16 та ОСОБА_18 не знав.

Його затримали 09.02.2018 року, з 5 до 6 ранку. Він взяв ключі від будинку і поїхав туди з поліцією.

Це було приблизно о 9:30.

Там були сусідка, поліція, він. Потім привезли ОСОБА_16 .

Він стояв біля будинку, підійшли поліцейські і спитали дозволу на огляд будинку. Він дозволив і відчинив двері.

Вони зайшли в будинок, а його послали за драбиною до сусідки, щоб дістати тіло з підвалу.

Що пояснював ОСОБА_16 не пам`ятає.

Понятих при огляді не було.

Як діставали тіло він не бачив, коли прийшов з драбиною, його вже дістали.

Поліція складала якісь документи, він їх підписував. Йому дали якийсь папірець, де було написано, що він дає згоду на проведення огляду, але він не дав.

В поліції на нього «давили», застосовували насильство.

Оцінюючи вказані свідчення та співставляючи їх (на підставі тих ре рішень Верховного Суду та ЄСПЛ, що зазначені вище), колегія суддів доходить до висновку, що, в цілому, вказані свідчення аналогічні, та ними доводиться, зокрема, факт проживання у будинку, у якому було вчинено вбивство та виявлено труп ОСОБА_46 , ОСОБА_17 , а не ОСОБА_46 та ОСОБА_94 .

При цьому, ключі від будинку дала ОСОБА_17 його бабуся у листопаді-грудні 2017 року.

Вказаним повністю спростовується версія обвинувачених та свідчення ОСОБА_39 про ніби то проживання у вказаному будинку разом з ОСОБА_48 ніби то тривалий час до вказаного часу.

Стосовно свідчень про ніби то застосування до нього насильства в поліції, колегія суддів вважає їх непідтвердженими та недоведеними з тих же підстав, що і для аналогічних свідчень інших свідків, наведених вище.

Стосовно ж ніби то ненадання ним згоди на проведення слідчих дій у домоволодінні, суд зазначає, що вказана позиція протирічить його ж свідченням в судовому засіданні раніше, оскільки він в ході обох допитів в судовому засіданні показав, що на прохання поліції надати дозвіл на проведення огляду, погодився та добровільно відчинив двері будинку.

Про добровільність і наявність згоди свідка на проведення слідчих дій у домоволодінні свідчить також і відеозапис вказаної слідчої дії, досліджений у судовому засіданні. Так, на диску 2 додатку до протоколу слідчого експерименту, дослідженому в судовому засіданні (т.4, а.с.5), видно та чутно, як ОСОБА_28 добровільно, без примусу надає дозвіл на проведення слідчої дій в будинку. Виглядає при цьому спокійним, ніяких видимих тілесних ушкоджень не має, в кайданках не знаходиться.

Стосовно ж свідчень про ненадання ним згоди у письмовому вигляді, суд зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 333/1539/16-к. (19 травня 2021 року справа № 234/15877/16-к), «…згідно усталеної судової практики наявність та добровільність згоди за правилами кримінального процесу може доводитися не лише письмовим документом відповідного змісту. Наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені, виходячи із сукупності обставин конкретного провадження, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.»

Окрім того, проведення огляду житла без дозволу суду, але за добровільної згоди власника майна не тягне за собою недопустимості доказу. Такий висновок зробив ВС в постанові №740/3390/15, 15 квітня 2020 року.

Окрім того, у т.4 на а.с.109 міститься саме письмова згода ОСОБА_28 на проведення слідчого експерименту у вказаному будинку.

Свідок ОСОБА_88 , також будучи допитаний у двох складах суду, покази надавав фактично аналогічні, повні та логічно послідовні, а тому суд не вбачає необхідності у їх порівнянні та співставленні, обмежуючись свідченнями в суді 25.06.2019 року (т.11 а.с.154-156).

Свідок показав, що з ОСОБА_17 він вчився у школі. З ОСОБА_16 познайомився у 2011 році, ОСОБА_16 познайомив його з ОСОБА_18 .

Приблизно 01.02.2018 року зустрівся з ОСОБА_16 . Він запропонував повозити його на автомобілі за гроші. Вони поїхали в район ПівдГЗК, звідти в Нікополь, Дніпродзержинськ, тощо.

ОСОБА_16 виходив з машини і кудись ходив. Потім розповів, що знімав гроші з банкоматів. Пояснив, що шантажує якогось багатого чоловіка.

Перед виїздом ОСОБА_16 вимкнув свій мобільний телефон і сказав йому вимкнути свій.

В районі ПівдГЗК вони були приблизно о 01 год. ночі, у ОСОБА_95 -приблизно о 03 год., у Дніпродзержинську близько 5-6 год. ранку.

Ще зупинялися біля банкоматів у селищах,у Криничках.

Скільки грошей знімав ОСОБА_16 він не казав.

У ОСОБА_16 було 2 куртки. Він іноді , коли виходив, одну знімав. Маски на ньому не було.

Заплатив йому 2000 грн. і двічі заправив авто.

Їздили на авто його бабусі.

Висадив ОСОБА_16 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу.

09.02.2018 року його затримали, доставили до Покровського відділу поліції, там він бачив усіх обвинувачених, сидів в коридорі. На ОСОБА_16 були кайданки. Бачив свідка ОСОБА_96 . У нього була пара подряпин на обличчі.

Бачив також свідка ОСОБА_28 , брата ОСОБА_97 .

До нього ніякого тиску, насильства, погроз не застосовувалося.

У нього питали, де ОСОБА_90 .

Вказаними свідченнями, на переконання суду, доводиться вина ОСОБА_16 у вчинення інкримінованих йому злочинів, зокрема, в частині зняття в нічний час з застосуванням засобів конспірації, грошових коштів у різних банкоматах різної місцевості Дніпропетровської області як отримання викупу.

Цим же спростовуються свідчення ОСОБА_16 щодо ніби то поїздки двома автомобілями, з ОСОБА_48 у другому з них, та розвідування ним шляху для автомобілю ОСОБА_46 , оскільки свідком ніяких свідчень з цього приводу не надано, при цьому усі інші його свідчення не дають жодних підстав для взяття їх під сумнів як неповних чи неправдивих.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_89 свідчень, що мають значення для справи, не надала, відмовившись давати свідчення на підставі ст.63 Конституції України.

Від допиту інших свідків, як допитаних в ході досудового розслідування, так і заявлених під час судового розгляду, сторони (у т.ч. сторона захисту) відмовилися.

Окрім того, в судовому засіданні за клопотанням сторін було допитано у якості експерта ОСОБА_98 , судово-медичного експерта, який проводив судово-медичні експертизи трупу загиблого ОСОБА_50 .

В ході допиту експерт на запитання сторони захисту, яка, згідно своєї позиції, висловлювала сумніви у кваліфікації, досвіді експерта та дотримання ним методики проведення експертного дослідження, а, отже, і правильності висновків експертиз, надав наступні покази:

Експертом він на момент проведення експертизи трупу ОСОБА_46 був 10 днів.

При експертизі використовував протокол огляду трупу.

Температуру тіла не вимірював, т.я. при наявності трупних змін це недоцільно.

Екземплярів експертизи було 2, один направив слідчому, інший в архів.

Такі пошкодження органів шиї часто бувають при асфіксії.

Він виконував розтин за методикою Лешке.

Вилучив органокомплекс шиї та направив його на дослідження. Фіксацію у формаліні не проводив, оскільки транспортування було непотрібне.

Він же проводив і повторну експертизу.

Достовірно визначити час смерті неможливо, оскільки не існує методик для визначення точного часу смерті за таких умов зберігання трупу.

Слідів пручання на трупі не було.

Слідчий при проведенні експертизи на нього не тиснув.

При проведенні другої експертизи використовував висновок першої, який був у нього в комп`ютері. Запит на його ж експертизу йому не потрібен і це не порушує вимог ст.69 КПК України.

Для проведення другої експертизи гістологічні архіви не надавалися, оскільки дані вже були після першої експертизи.

У лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_46 зазначено 09.02.2018 року, оскільки це документ медичної статистичної звітності, а не висновок експерта. І у разі неможливості точного встановлення дати смерті у ньому зазначається дата надходження трупу.

Вимоги інструкцій він не порушував.

При складанні протоколів 10.02.2018 року він був присутнім, слідчий вказав його у якості спеціаліста. Протокол складав слідчий.

При виявленні трупу він присутній не був.

Труп тривалий час піддавався впливу низької температури без доступу повітря, були ознаки пізніх трупних змін, труп був промерзлий, малася мацерація.

Зазначення у висновку дати 23.01.2018 року означає не точну дату смерті, а те, що така дата не виключена.

Мінімально можливий час до розтину 3-4 доби.

Дата 23.01.2018 року була зазначена у протоколі слідчого експерименту.

Він використовував усі дані, які отримав у ході дослідження трупа.

Він не може сказати, чи можливе настання смерті ОСОБА_46 07.02.2018 року, але вважає це малоймовірним.

Конкретну дату смерті встановити неможливо.

Крім того, на питання сторони обвинувачення експерт показав:

Свої висновки він підтримує у повному обсязі.

Точно встановити дату смерті неможливо, але він притримується дати, яку вказав у висновку. Термін «3-4 дні до розтину», зазначений у рецензіях на висновки його експертизи, був би можливий у випадку знаходження трупу при кімнатній температурі, але цього встановлено не було.

Вважає, що у даних умовах смерть за 3-4 доби до розтину неможлива, у спеціальній літературі (автор ОСОБА_99 ) опис розвитку трупних явищ описується в умовах кімнатної температури.

У спеціальній літературі (автор ОСОБА_100 ) зазначається, що при герметизації трупа гниття протікає повільно, в рецензіях про це не зазначається.

Використання при проведенні додаткових експертиз своїх же висновків жодними нормативними актами не забороняється.

Висновки рецензії намагаються підмінити дані розтину даними протоколу огляду, зокрема-в частині розбіжностей щодо перелому під`язикової кістки. На місці огляду експерт, який виступає спеціалістом, не може здійснювати багатьох дій, які можливі при розтині знімати одяг, тощо. Тому порівнювати дані, отримані в ході огляду і в результаті розтину некоректно.

Сам органокомплекс під`язикової кістки має значну природну рухливість, у зв`язку з чим на місці огляду можуть матися сумніви у експерта.

Мацерація буває при гнильних змінах, що і встановлено у даному випадку.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку було допитано осіб, якими за ініціативою сторони захисту та за її дорученням, було надано рецензії на висновки судово-медичних експертиз, проведених судово-медичним експертом ОСОБА_101 у справі, оформлені у вигляді висновку спеціаліста та висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи, які було також долучено до справи (т.15, а.с.138-196).

Так, допитаний ОСОБА_43 показав, що він є завідувачем кафедри судової медицини і права ВНМУ, доктором філософії в галузі медицини, лікар судово-медичний експерт першої категорії.

Він за зверненням адвоката давав висновок у даній справі. Викладені там дані підтверджує.

Зробив ці висновки на підставі наукової літератури, яка в Україні недоступна, але яку він читав.

Це не висновок експертизи, а висновок спеціаліста, консультація.

Вважає, що неможливо точно встановити дату смерті ОСОБА_50 .

Вважає, що смерть його могла настати 4-8 лютого. Вважає, що смерть ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_5 настати не могла.

Вважає, що експертом ОСОБА_101 допущено суттєві порушення при проведенні ним експертиз.

Зазначає, що на даний момент немає ніяких даних, як впливає температура зовнішнього середовища та «упакування» трупу на трупні зміни та їх розвиток.

Допитаний ОСОБА_44 , експерт в галузі судово-медичної експертизи, професор ОСОБА_44 показав, що за зверненням адвоката надавав разом з професором ОСОБА_102 висновок експертів, але не в якості судового експерта, а в якості широкого розуміння поняття «експерт» - як людина, яка володіє необхідними спеціальними знаннями.

Вказані висновки підтверджує.

Вважає, що зазначена експертом ОСОБА_101 дата смерті ОСОБА_46 є декларативною, об`єктивно нічим не підтверджена.

Труп оглядали двічі, і ознак гниття виявлено не було, а тому дата смерті не відповідає 23.01.2018 року.

Навіть якщо труп пролежав би в підвалі 16 діб при низькій температурі, трупні зміни були б більшими.

Такі трупні зміни, які були на трупі, проявляються через 3 доби після смерті.

Максимальний строк перебування трупа в поліетилені 24 години.

Смерть ОСОБА_46 настала за 4 доби до розтину.

Вважає, що експертом ОСОБА_101 при проведенні експертизи було допущено порушення встановленого її порядку.

Суд, оцінюючи вказані свідчення осіб, що мають спеціальну освіту та знання в галузі судової медицини, зазначає, що колегія суддів не володіє спеціальними знаннями в області судово-медичних досліджень у обсязі, співставному з рівнем знань усіх наведених вище осіб ( у т.ч. ОСОБА_98 ), а тому не може оцінювати їх з точки зору професійності та достовірності з позиції фундаментальних наукових знань.

Водночас, співставляючи свідчення усіх вказаних осіб, надані в судовому засіданні між собою, суд доходить наступних висновків:

Як видно з матеріалів рецензій на висновки судово-медичних експертиз, проведених судово-медичним експертом ОСОБА_101 у справі, оформлені у вигляді висновку спеціаліста та висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи, які було також долучено до справи (т.15, а.с. 138-196), вказані висновки надано на замовлення сторони захисту та на сформульовані ними ж запитання.

Стороні обвинувачення не було надано можливості задати експертам свої запитання, як це передбачено для випадків призначення судових експертиз.

Водночас, при формулюванні питань стороною захисту проявлено явно виражену односторонність та стриманість, або ж навпаки-максимальну загальність формулювань та визначень, з урахуванням чого відповіді в «висновках» також мають явно виражену односторонність, неповноту стосовно повного обсягу даних, які могли б бути встановлені, та стосуються переважно допущених (на думку авторів рецензій) порушень порядку здійснення тих чи інших дій експертом ОСОБА_103 .

Наприклад, суттєвою обставиною, на яку звертала увагу сторона захисту в судовому засіданні, є, на її думку, вказання дати смерті ОСОБА_46 у «Медичному свідоцтві про смерть» ІНФОРМАЦІЯ_6 (тобто, фактичної дати виявлення трупу).

На переконання колегії суддів, логічним та повністю виключаючим довільні трактування з даного приводу було б поставлення експерту питання на зразок: «Яка інформація про дату смерті вноситься до відповідних граф медичного свідоцтва про смерть, якщо на момент складання такого свідоцтва точна дата настання смерті невідома?»

При цьому, питання експертам з даного приводу, на яке було надано відповідь у рецензіях, сформульована максимально загально та звучить як «Якщо інформація, що повинна бути занесені до (…) граф експертом не встановлена чи невідома, що він повинен вказати?» та «Чи може судово-медичний експерт вносити інформацію (…) на підставі власних припущень чи здогадок…?» (т.15, а.с.143).

Суд, звичайно, не заперечує права сторони захисту формулювати питання на власний розсуд та у власних інтересах, проте зазначає, що на відміну від сторони захисту, зобов`язаний оцінювати докази з обох сторін процесу, а тому повнота та всебічність наданої інформації є для суду обов`язковою складовою для використання тих чи інших документів чи свідчень у якості доказів, а тому сприймає висновки вказаних рецензій та допитів рецензентів вкрай стримано та критично.

Так, зокрема, фактично ніде у обох рецензіях їх авторами не вказано, яким чином ті чи інші порушення (на їх думку) вплинули на достовірність висновків експерта ОСОБА_98 , за виключенням одного пункту, де прямо вказано, що не вплинули (щодо конкретного порушення).

Також, що колегія суддів вважає найголовнішим, у обох рецензіях рецензентами фактично ніде не описується одночасний вплив на стан гнилісних змін та трупних явищ трупа ОСОБА_46 перебування трупа тривалий час в умовах низької температури при відсутності доступу повітря внаслідок обмотування у поліетилен, згадуючи про вплив вказаних станів лише окремо або у вигляді згадок про тривалий час перебування при низьких температурах, або ж у вигляді перебування трупа у поліетилені, але не одночасно про обидва з них.

Водночас експерт ОСОБА_42 в ході допиту повідомив якраз про те, що його висновок про дату смерті ОСОБА_46 викладався якраз з урахуванням факту одночасного тривалого перебування трупу в умовах низької температури без доступу повітря.

При цьому, той же ОСОБА_43 зазначив в ході допиту, що на даний час не існує точних методик визначення часу настання смерті за таких обставин, а тому суд доходить до висновку, що висловлені ним же, а також ОСОБА_44 дати можливої смерті ОСОБА_46 є такими ж припущеннями, що, власне, не заперечується жодним з вищевказаних осіб.

Водночас, експерт ОСОБА_43 , прямо відповідаючи на питання 12, задане йому, не виключає можливості того, що труп знаходився у підвалі саме з 23.01.2018 року (т.15, а.с.151).

Більш того, формулювання стороною захисту питання 12 експерту ОСОБА_43 не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки, згідно свідчень обвинувачених в ході здійснення з ними слідчих дій (аналіз та оцінка яких наведено далі), труп ОСОБА_46 після його вбивства пролежав у кімнаті будинку не менше, або близько доби, і тільки після цього був замотаний у поліетиленову плівку та поміщений у підвал, а у питанні повідомляється варіант, при якому труп після вбивства майже одразу був замотаний у поліетилен та поміщений у підвал.

Крім того, у жодному з висновків, наданих суду експертами ОСОБА_43 та ОСОБА_44 не міститься записів про обізнаність їх з кримінальної відповідальність про дачу завідомо неправдивого висновку, а, отже, відповідно до правової позиції, висловленої ВП ВС у рішенні від 18.12.2019 року № 522/1029/18, яку суд застосовує за аналогією висловлених у ній приписів та вимог до призначення експертизи, суд не може прийняти їх, як доказ.

Водночас, враховуючи результати вказаних рецензій, які суттєві розбіжності з результатами судової експертизи, яка, власне, і рецензувалася, сторони могли заявити клопотання про призначення додаткових, повторних чи комісійних експертиз, чого жодною зі сторін зроблено не було, а суд, відповідно до прямих вимог КПК України, не має права збирати докази за будь-яку зі сторін з власної ініціативи.

Наводячи далі оцінку доказам, документам та матеріалам кримінального провадження, дослідженим в судовому засіданні в ході, власне, стадії дослідження письмових матеріалів справи, суд зазначає, що обсяг дослідження встановлено згідно позицій обох сторін, у т.ч.- і сторони захисту.

Обома сторонами подано докладні переліки матеріалів, доказів та документів, що, на їх думку, підлягають дослідженню, і усі вони були судом досліджені.

При цьому, дослідження відбувалося відповідно до правової позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 13 жовтня 2020 року, справа №127/21324/16-к, де зазначено (зокрема) «Якщо з певних причин сторона вважає, що письмовий документ має бути повністю або частково оголошений вголос, вона має право заявити таке клопотання відповідно до частини 1 статті 358 КПК.»

Сторони були ознайомлені з застосуванням такого порядку дослідження письмових матеріалів, не заперечували проти нього та у випадках, коли вважали це за потрібне, вільно користувалися своїм правом на дослідження повних текстів та змістом документів.

Усі матеріали, за переліком, наданим сторонами, було досліджено в судовому засіданні.

Разом з тим, суд вважає за доцільне, враховуючи значний обсяг вказаних матеріалів, послатися тільки на ті з них, які на переконання суду, мають найбільше значення для встановлення обставин справи.

Такими найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.1 даного кримінального провадження є:

-витяг з ЄРДР про реєстрацію даного кримінального провадження (т.1. а.с.1);

-картка первинного повідомлення, протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та сама заява про зникнення ОСОБА_46 (т.1, а.с.2-4), якими підтверджується сам факт зникнення ОСОБА_46 03.01.2018 року;

-клопотанням про тимчасовий доступ та ухвалою суду про його задоволення (т.1,а.с.27-28);

-протоколом огляду предмету флеш-накопичувача, який ОСОБА_25 за вказівкою осіб, що вимагали гроші за повернення її сина, виявила у вказаному ними місці - під дорожнім знаком «Жовті Води», чим додатково доводиться факт вимагання грошових коштів та викрадення ОСОБА_46 (т.1, а.с.29-33);

-протоколом визнання вказаного накопичувача речовим доказом та долучення до справи (т.1, а.с.34);

-протоколом огляду предметів від 17.01.2018 року, а саме мобільного телефону, належного ОСОБА_25 матері ОСОБА_46 , при огляді якого виявлено багаточислені СМС повідомлення з мобільного телефону НОМЕР_4 з вимаганням грошей за повернення ОСОБА_46 живим, погрози вбити його, умови сплати викупу, тощо (т1, а.с.68-105);

-технічна інформація для отримання тимчасового доступу щодо реєстрації в мережі номеру телефону, з якого проводилося вимагання грошей, з тих чи інших моделей мобільного телефону, інформація про інші номери, які реєструвалися в мережі з цих же мобільних телефонів, базові станції зв`язку, в зоні яких знаходилися місце розташування мобільних телефонів, дорожнього знаку «Жовті Води», тощо (т.1, а.с.111-116);

-клопотання про тимчасовий доступ та ухвали суду про їх задоволення для отримання даних, вказаних у інформації вище (т.1, а.с.117-139);

-протоколом тимчасового доступу з описом (т.1, а.с.141-142) на виконання вказаних ухвал суду;

-рапорт про встановлення відеозапису з фіксацією особи, що купувала в магазині мобільний телефон, з якого у подальшому приходили повідомлення про викуп ОСОБА_46 обличчя чоловіка закрите маскою (т.1, а.с.191);

Найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.2 даного кримінального провадження є:

-інформування (т.2, а.с.1-22) з зазначенням встановлених в ході їх проведення технічних та оперативних даних, чим доводяться, зокрема, події та факти щодо співставлення номерів мобільних телефонів з терміналами зв`язку (самими телефонами), способів та часу поповнення, зв`язку мобільного номеру вимагачів з іншими абонентами, хронологія та місцезнаходження банкоматів, з яких знімалися гроші, перераховані як викуп, місцезнаходження базових станцій мобільного зв`язку, в яких реєструвався телефон вимагачів, необхідності проведення негласних слідчо-розшукових дій, тощо;

-клопотання про тимчасовий доступ та ухвали суду щодо надання такого доступу за вказаною вище інформацією (т.2, а.с.23-25, 27-28, 30-44);

-виписка по банківській картці ОСОБА_54 , з якої, зокрема, видно надходження після дати його зникнення на його рахунок за вказівкою викрадачів грошових коштів у якості викупу (т.2, а.с.95-97);

-протоколом огляду мобільного телефону, належного ОСОБА_25 матері ОСОБА_46 , при огляді якого, додатково до раніше виявлених в ході минулого огляду, виявлено нові багаточислені СМС повідомлення з мобільного телефону НОМЕР_4 з вимаганням грошей за повернення ОСОБА_46 живим, погрози вбити його, умови сплати викупу, тощо (т2, а.с.100-118);

-клопотання про тимчасовий доступ та ухвала суду щодо надання такого доступу щодо номерів мобільних телефонів, зареєстрованих за зниклим ОСОБА_48 (т.2, а.с.132-133);

-рапорти, якими, на переконання суду, доводиться, що під час зняття деяких грошових коштів у якості викупу з банкоматів, у населені пункти, де були встановлені вказані банкомати, в`їжджав автомобіль ВАЗ-21099, яким, згідно документів, має право керувати ОСОБА_104 , що є свідком у даній справі та показав, що возив ОСОБА_16 до вказаних населених пунктів, де той знімав гроші з банкоматів (т.2, а.с.159-161). Суд окремо звертає увагу та зазначає, що дані рапорти не отримувалися в результаті негласних слідчо-розшукових дій та містять інформацію, отриману шляхом співставлення та аналітичного опрацювання даних, здобутих в ході виконання вищевказаних ухвал Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку та інших даних, що не є такими, які отримані в результаті негласних слідчо-розшукових дій;

-витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про злочин, рапорт та пояснення ОСОБА_16 з приводу ніби то скоєння на нього розбійного нападу 03.01.2018 року (т.2, а.с.165-167);

-інформація, якою, на переконання суду, доводиться, співпадання місць реєстрації, вмикання та вимикання, здійснення зв`язку мобільних телефонів свідка ОСОБА_105 та ОСОБА_16 , реєстрацію мобільних телефонів ОСОБА_16 за адресами зняття грошових коштів за викуп ОСОБА_46 та за адресою купівлі мобільного телефону, з якого надходили СМС повідомлення про викуп у час його купівлі, (т.2, а.с.168-169). Суд окремо звертає увагу та зазначає, що даний документ не базується на даних, що отримувалися в результаті негласних слідчо-розшукових дій та містить інформацію, отриману шляхом співставлення та аналітичного опрацювання даних, здобутих в ході виконання вищевказаних ухвал Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку та інших даних, що не є такими, які отримані в результаті негласних слідчо-розшукових дій.

Найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.3 даного кримінального провадження є:

-клопотання про надання тимчасового доступу на підставі раніше отриманої інформації щодо співпадання місць реєстрації, вмикання та вимикання, здійснення зв`язку мобільних телефонів свідка ОСОБА_105 та ОСОБА_16 , реєстрацію мобільних телефонів ОСОБА_16 за адресами зняття грошових коштів за викуп ОСОБА_46 та за адресою купівлі мобільного телефону, з якого надходили СМС повідомлення про викуп у час його купівлі, а також ухвали суду щодо їх задоволення (т.3. а.с.1-4, 12-15, 16-20);

-клопотання про надання тимчасового доступу до інформацій про з`єднання абонентів базових станцій в районах розташування банкоматів, з яких знімалися гроші за викуп ОСОБА_46 та ухвала суду щодо його задоволення (т.3, а.с.5-11);

-протоколи вказаних тимчасових доступів з описами (т.3, а.с.21-24);

-інформація, якою, на переконання суду, доводиться, після встановлення появи автомобіля ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_105 у м. Нікополь перед зняттям частини викупу за ОСОБА_46 з банкомату у м. Нікополь, співпадання місць реєстрації, вмикання та вимикання, здійснення зв`язку мобільних телефонів свідка ОСОБА_105 та ОСОБА_16 , реєстрацію мобільних телефонів ОСОБА_16 за адресами зняття грошових коштів за викуп ОСОБА_46 (т.3, а.с.25-27). Суд окремо звертає увагу та зазначає, що даний документ не базується на даних, що отримувалися в результаті негласних слідчо-розшукових дій та містить інформацію, отриману шляхом співставлення та аналітичного опрацювання даних, здобутих в ході виконання ухвал Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку та інших даних, що не є такими, які отримані в результаті негласних слідчо-розшукових дій.

-інформація, якою, на переконання суду, доводиться, співпадання адрес реєстрації мобільних телефонів ОСОБА_16 з адресами зняття грошових коштів за викуп ОСОБА_46 , місцем купівлі мобільного телефону, з якого надходили вимоги про викуп, а також виявлення біля банкоматів, з яких знімалися грошові кошти викупу, автомобіля, схожого на автомобіль, що знаходиться у користуванні ОСОБА_16 , у т.ч.- зі встановленими викраденими з іншого автомобіля номерами (т.3, а.с.28-35). Суд, аналогічно, окремо звертає увагу та зазначає, що даний документ не базується на даних, що отримувалися в результаті негласних слідчо-розшукових дій та містить інформацію, отриману шляхом співставлення та аналітичного опрацювання даних, здобутих в ході виконання вищевказаних ухвал Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку та інших даних, що не є такими, які отримані в результаті негласних слідчо-розшукових дій;

-інформація щодо транспортного засобу ВАЗ-2111 НОМЕР_5 (т.3, а.с.36-37), якою доводиться належність даного транспортного засобу батькові ОСОБА_16

-копія Ф.1 на ОСОБА_16 (т.3, а.с.38);

-інформація щодо транспортного засобу ВАЗ-21099, НОМЕР_6 , яким керував ОСОБА_104 (т.3, а.с.40, 42-43);

-клопотання про проведення обшуку автомобіля ВАЗ-2101, НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_16 та ухвала суду про його задоволення (т.3, а.с.48-53). При цьому, суд, враховуючи заперечення сторони захисту щодо проведення в подальшому обшуку автомобіля особою, яка не вказана в ухвалі суду, звертає увагу, що в ухвалі суду, окрім перерахування конкретних прізвищ слідчих, яким надано право обшуку, вказано також: «А також іншим слідчим, що перебувають у групі слідчих». На вказаній ухвалі також міститься підпис ОСОБА_16 про отримання ухвали та ознайомлення з нею;

-протокол обшуку автомобіля ВАЗ-2101, НОМЕР_7 від 08.02.2018 року (т.3, а.с.54-61), в ході якого в автомобілі, а також у самого ОСОБА_16 виявлено та вилучено документи, грошові кошти (зокрема 73 купюри номіналом 200 грн), мобільні телефони, сім-картки до них, у т.ч.- з номерами, які, відповідно до наведених вище документів, реєструвалися за адресами базових станцій мобільного зв`язку за місцями зняття грошових коштів за викуп ОСОБА_46 , місцем купівлі мобільного телефону, з якого надходили вимоги про викуп.

Окрім того, в ході обшуку ОСОБА_16 було виявлено та вилучено банківську карту, яка належала ОСОБА_47 та на яку здійснювалося перерахування грошових коштів за його викуп, які потім з неї ж і знімалися.

Окрім того, у ОСОБА_16 було виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа», з якого з родичами ОСОБА_50 велася переписка щодо вимагання грошових коштів за його звільнення.

Сторона захисту неодноразово в ході судового засідання заявляла про незгоду з результатами даної слідчої дії, вважаючи, що даний протокол складений з порушенням вимог КПК України і є неналежним доказом.

Зокрема (окрім інших підстав), сторона захисту зазначила, що обшук проведено неналежною особою, а саме слідчим ОСОБА_106 , який не вказаний в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку і станом на 08.02.2018 року не був членом слідчо-оперативної групи, і, отже, не мав права здійснювати вказану слідчу дію, у зв`язку з чим її результати є неналежними доказами.

При цьому суд, вирішуючи вказане питання, доходить наступних висновків: Як видно з протоколу обшуку, його розпочато 08.02.2018 року о 22 год 22 хв.

При цьому, прокурором в судове засідання надано у роздрукованому вигляді витяг з ЄРДР у даному кримінальному провадженні (т.16. а.с.108), у графі «Рух провадження» якого за № 15 «призначення слідчого» міститься запис про визначення слідчого ОСОБА_107 слідчим у даному провадженні з 18 год 16 хв 08.02.2018 року, тобто до початку вказаного обшуку.

При цьому, навіть якщо погодитися з позицією сторони захисту про порушення правил ведення ЄРДР у даному випадку та неналежність наданої роздруківки встановленій формі, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 11 квітня 2019 року, справа №642/5974/13-к: неналежне ведення ЄРДР не може спростовувати або підтверджувати належність та допустимість всього об`єму доказів у кримінальному провадженні та з вірогідністю спростовувати суб`єктів, які вправі проводити досудове розслідування.

Крім того, прокурором надано постанову від 08.02.2018 року про включення слідчого ОСОБА_107 до складу слідчої групи у даній справі.

Відповідно до тієї ж правової позиції Верховного Суду від 11 квітня 2019 року, справа №642/5974/13-к: «Той факт, що прокурор надав постанову на підтвердження суб`єктності працівників правоохоронного органу для ведення досудового розслідування лише під час судового провадження, (…) не має вплив на допустимість доказів.»

Проте навіть якщо визнати вказану постанову неналежною, суд додатково спирається на рішення об`єднаної палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року, справа № 663/267/19, де об`єднана палата визнала, що КПК чітко не вказує на те, що рішення про визначення прокурора (як і слідчого) має прийматися саме у формі постанови.

Аналогічно, «відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора у конкретному провадженні сама по собі не означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень» (ВС/ККС № 490/10025/17 від 19.05.2020).

За таких обставин суд доходить до висновку про те, що слідчий ОСОБА_108 на момент проведення обшуку 08.02.2018 року мав повноваження здійснювати дану процесуальну дію, і, отже ствердження сторони захисту про протилежне суд до уваги не приймає.

Так само, суд не вважає підставами для визнання вказаного доказу недійсним відсутність підпису протоколу огляду спеціалістом та ОУР СКП, які зазначені його учасниками. Суд не вважає це порушенням вимог КПК України, які тягнуть за собою визнання доказу недійсним, оскільки протокол підписано слідчим, понятими, самим ОСОБА_16 .

Крім того, на відеозапису даної слідчої дії, яка досліджена в судовому засіданні, видно, що ОСОБА_16 знаходиться біля обшукуваного автомобіля вільно, без конвою, без кайданків. Йому перед початком обшуку повно та чітко зачитано підстави проведення обшуку, його права та обов`язки, представили понятих, учасників слідчої дії, вручили копію ухвали суду.

ОСОБА_16 проти обшуку не заперечував, ніяких заперечень не надав, участі захисника не вимагав. Добровільно та без примусу, вільно переміщуючись, відкривав двері автомобіля, видавав речі, у т.ч.- грошові кошти, тощо.

Таким чином, з огляду на усі висловлені стороною захисту заперечення щодо визнання даного протоколу неналежним доказом, колегія суддів не вбачає підстав для такого визнання, а тому вважає, що протокол обшуку від 08.02.2018 року є належним та допустимим доказом, який прямо підтверджує причетність ОСОБА_16 до скоєння інкримінованих йому злочинів.

Крім того, колегія суддів не погоджується з ствердженням стороною захисту про те, що ОСОБА_16 фактично був затриманий під час вказаного обшуку, тобто 08.02.2018 року, оскільки з того ж відеозапису видно, що в ході виконання вказаної слідчої дії він перебував без кайданків, без конвою, вільно пересувався, добровільно та без примусу видавав речі, і жодних заборон покидати місце проведення слідчої дії від жодної особи не отримував, наскільки це видно з відеозапису;

-клопотання про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 та (зокрема) ОСОБА_84 за адресою: АДРЕСА_2 та ухвала суду про його проведення (т.3, а.с.69);

-протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_2 (т.3. а.с.68-72), в ході якого за адресою проживання ОСОБА_16 було виявлено та вилучено мобільні телефони, сім-картки, документи, нетбук, особисті речі .

Обшук проведено у присутності проживаючого там же свідка ОСОБА_84 , який постійно перебував у кімнатах, де проводився обшук, поряд перебували поняті, ОСОБА_109 був без кайданок, добровільно відчинив двері у квартиру, видавав та показував речі, надавав пояснення.

Вказаним повністю спростовуються його ж свідчення в ході повторного допиту про те, що до нього застосовувалося насильство та погрози при обшуку, «вимикали камеру, казали, що розказувати», тощо. З відео видно, що запис ведеться безперервно, поняті присутні поруч з усіма учасниками.

Там же, в ході обшуку, було виявлено та вилучено, окрім іншого, дві куртки, шапку, балаклаву. Як пояснив ОСОБА_109 , вказаними речами користувався ОСОБА_16 , коли він з ним їздив по різним місцям Кривого Рогу та інших населених пунктів, за допомогою вказаного одягу ОСОБА_16 перевдягався, щоб його не впізнали і знімав гроші з банкоматів за допомогою картки, якою в інших випадках не користувався.

При цьому, з відеозапису очевидно, що він ведеться безперервно, без пауз, перемотувань, стрибків та неприродних рухів зображення чи будь-яких інших ознак монтажу зображення. Покази ОСОБА_41 дає добровільно, без будь якого впливу, вказівок, у присутності усіх учасників слідчої дії, у т.ч.-понятих.

Вказаним беззаперечно доводиться причетність ОСОБА_16 до скоєння інкримінованих йому злочинів та додатково підтверджується зроблений раніше колегією суддів висновок про надання свідком ОСОБА_93 в ході допиту в судовому засіданні 26.04.2021 року завідомо неправдивих свідчень.

Сторона захисту вважає і даний протокол обшуку недопустимим доказом з підстав того, що на свідка ОСОБА_84 ніби то застосовувався вплив, під яким він надавав вказані свідчення, а також того, що протокол обшуку не підписано слідчим. Крім того, зазначають, що у протоколі роз`яснюється, що відеозапис здійснюється мобільними телефоном, а до протоколу додано 2 відеодиски, хоча, очевидно, що мобільний телефон не може здійснювати запис на диски, а тому на дисках знаходяться копії, і, отже, не оригінали відеозапису, у зв`язку з чим їх не можна брати до уваги у якості доказів.

Оцінку ствердженням захисту про ніби то примус до ОСОБА_110 суд надав вище.

Стосовно відсутності підпису слідчого на вказаному протоколі, суд зазначає, що він дійсно відсутній, однак з відеозапису беззаперечно вбачається, що слідчий при обшуку був присутнім постійно, протокол написаний ним власноруч, підписаний понятими та учасниками ( у т.ч.- ОСОБА_93 ) без заперечень.

Тому суд доходить до висновку про те, що даним протоколом повно та достовірно зафіксовано дійсні обставини проведення даної слідчої дії, а тому він є належним та допустимим доказом.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, і в постанові ККС ВС від 08.02.2021 у справі № 331/5362/15-к.

Стосовно визнання копіями та неналежними доказами відеозапису слідчої дії (як даної, так і усіх інших, які сторона захисту вважає неналежними з цих же підстав) з підстав ніби то долучення копій відеозапису, а не їх оригіналів, колегія суддів відзначає, що електронний документ за своєю фізичною сутністю відрізняється від предметів матеріального світу документів, доказів, тощо, тим, що матеріальної структури, фізичних розмірів не має, а існує виключно у вигляді того чи іншого простору на тому чи іншому носії інформації (файлу) та містить ту чи іншу сукупність даних, яка при їх відтворенні у доступному для сприйняття людиною форматі за допомогою відповідних технічних засобів постає у вигляді тексту, зображення, звуку, даних, тощо.

Тому «електронний документ», як сукупність цифрових даних, існує сам по собі, незалежно від матеріального носія, на якому знаходиться і в силу фізично притаманних засобам цифрової техніки способів зчитування та передачі інформації, при перенесенні його з одного матеріального носія (флеш-накопичувача, оптичного диска, картки пам`яті, тощо) на інший носій переноситься абсолютно повно та незмінно, тобто залишається самим собою, і , отже «оригіналом» (в побутовому сенсі цього слова), без будь-яких змін свого вмісту.

Зміна змісту електронного документа при його перенесенні на інший матеріальний носій можлива виключно внаслідок цілеспрямованого втручання з відповідною метою та за допомогою спеціального технічного чи програмного забезпечення.

Тому колегія суддів відзначає, що наявність в матеріалах справи у якості додатків тих чи інших протоколів тих чи інших дій оптичних дисків з відеозаписами жодним чином не свідчить про наявність у справах копій відеозаписів, та визнає усі з них оригіналами, які допустимі для використання у якості доказів, оскільки при вивченні їх усіх в ході судових засідань не виявлено жодних ознак втручання, відеомонтажу, тощо, які можуть бути сприйнятими візуально чи на слух особами, які не є спеціалістами, а саме будь-яких ривків чи неприродних стрибків зображення, різкої неприродної зміни гучності, яскравості, кольоровості зображення, різкої неприродної появи чи зникнення предметів, обривів чи неприродних початків розмов, слів, фраз, появи оптичних чи звукових артефактів, тощо.

Аналогічна позиція щодо визнання електронних документів оригіналами міститься і у рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові від 14.04.2021 року у справі №288/1418/17.

-постановою про визнання речовими доказами та квитанцією про прийняття їх на зберігання (т.3, а.с.105-106), якими визнано у якості доказів виявлені та вилучені у якості доказів речі ОСОБА_16 (куртки, рукавиці, черевики), мобільні телефони, сім-карти, 5 фотокарток, банківські картки ( у т.ч.банківську картку ОСОБА_50 № НОМЕР_2 , вилучену в ході обшуку ОСОБА_16 ), пластикові картки, рулон поліетилену, халат, ніж, шапку, 7 мішків, скотч, конвалюту з таблеткми «берліприл», змиви з рук трупу;

-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання до УФЗБО ГУПН грошових коштів у сумі 14700 грн, вилучених у ОСОБА_16 (т.3, а.с.107-110);

-протоколами огляду предметів (т.3, а.с.114, 117) якими оглянуто мобільні телефони ОСОБА_30 та ОСОБА_84 про наявність в них контактів та здійснення комунікацій з телефонами ОСОБА_16

-протокол затримання ОСОБА_16 від 09.02.2018 року (т.3, а.с.123), згідно з яким ОСОБА_16 затримано 09.02.2018 року о 0:50 год у присутності адвоката ОСОБА_21 та двох понятих.

При цьому, сторона захисту вважає вказаний протокол незаконним, оскільки зазначає, що фактично ОСОБА_16 було затримано 08.02.2018 року о 22 год 22 хв при обшуку автомобіля ВАЗ-2101, оскільки з того моменту він був позбавлений права самостійно пересуватися, на нього одягли кайданки, а потім доставили до відділу поліції, де мається відповідний запис про доставлення в журналі, при цьому, поліція мала дані щодо його можливої (на їх думку) причетності до вбивства ОСОБА_46 , але захисника йому не надали, чим порушили право на захист.

При цьому, колегія суддів, аналізуючи вказаний документ та оцінюючи позицію захисту, не погоджується з такою позицією з огляду на наступне: Як видно з відеозапису протоколу обшуку, дослідженого раніше (т.3, а.с.60), в ході виконання вказаної слідчої дії ОСОБА_16 перебував без кайданків, без конвою, вільно пересувався, добровільно та без примусу видавав речі, і жодних заборон покидати місце проведення слідчої дії від жодної особи не отримував, наскільки це видно з відеозапису.

Доставлення ж до відділу поліції не свідчить про автоматичне набуття особою статусу затриманої, оскільки особа може бути, окрім затриманого, наприклад, свідком, потерпілим, заявником, тощо, а доставлення здійснюватися з багатьох причин, а не тільки для затримання за підозрою у скоєнні злочину.

Так, до того ж відділу поліції приблизно в той же час було доставлено і інших осіб, які перебували разом з ОСОБА_16 в його автомобілі, але жоден з них не набув статусу затриманого чи підозрюваного, хоча, якщо слідувати логічним висновкам сторони захисту, усі вони могли бути причетними до даних злочинів, і, отже, усі були затриманими.

Крім того, на момент проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2101, наскільки це випливає з раніше досліджених матеріалів провадження, у співробітників поліції були підстави вважати ОСОБА_111 причетним до даного злочину стосовно ОСОБА_46 у зв`язку з можливим зняттям ним грошових коштів з картки ОСОБА_46 , тобто причетності до зареєстрованого на той момент кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.189 КК України, який не є тяжким злочином, але не до його вбивства, оскільки на 08.02.2018 року у поліції не було жодних даних про смерть ОСОБА_50 . Вказане повністю підтверджується зазначеними на першому аркуші протоколу затримання підстав затримання, а саме-зазначенням затримання саме за вимагання грошей у матері зниклого ОСОБА_50 .

Тому у суду немає підстав зробити висновок про те, що на місці обшуку автомобіля ВАЗ-2101 08.02.2018 року ОСОБА_16 був затриманий та набув статусу підозрюваного, тим більше підозрюваного у вбивстві. За таких обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України при затримання ОСОБА_16 та складанні про це відповідного протоколу.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що на другій сторінці протоколу затримання ОСОБА_16 міститься докладний та повний перелік прав затриманої особи, зокрема і права відмовитися відповідати на будь-які питання чи надавати будь-які пояснення, мати захисника, тощо. Про ознайомлення ОСОБА_16 з даними правами міститься його підпис внизу сторінки.

При цьому, на третій сторінці протоколу затримання у графі «Клопотання, заяви чи скарги затриманого» ОСОБА_16 , будучи затриманим, згідно протоколу, за підозрою у вимаганні грошових коштів у матері ОСОБА_46 , власноруч та добровільно, у присутності захисника та двох понятих, зробив запис: «Затриманий за викрадення та вбивство чоловіка», чим, на переконання колегій суддів, фактично надав визнавальні покази у вчинення викрадання та вбивства, про яке на той момент поліції не було відомо взагалі, у документі та у ситуації, коли він мав право та фактичну можливість надати будь-які інші покази, або відмовитись їх надавати взагалі;

-пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та протокол ознайомлення з правом на захист від 01 год. 09.02.2018 року підозрюваного ОСОБА_16 (т.3, а.с.127-133);

-доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_16 від 09.02.2018 року адвокатом ОСОБА_21 (т.3, а.с.134);

-постанова про залучення захисника (т.3, а.с.136);

-заява ОСОБА_28 від 09.02.2018 року, написана ним власноруч, (т.3. а.с.160) про те, що він не заперечує проти проведення слідчих дій у його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_7 , виявлення та вилучення доказів. Вказаною заявою, зокрема, також доводиться невідповідність дійсності свідчень ОСОБА_28 в частині того, що він дозвіл поліції на проведення слідчих дій не надавав, а просто підписував якісь папірці;

-протокол огляду трупа ОСОБА_46 від 09.02.2018 року (а.с. 164-170) з фототаблицею, у якому зазначається про виявлення трупу у погрібі у загорнутому в багатошаровий поліетилен стані, розташування трупа, виявлені після підняття трупа на поверхню тілесні ушкодження, стан трупу, тощо. Зазначається про наявні на шиї зашморги у вигляді чорного шнурка та поліетилену. Зазначається про наявність странгуляційної борозни, трупних плям, відсутність трупного заклякання;

-постанова про призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_46 від 09.02.2018 року (т.3, а.с.186);

-висновок судово-медичної експертизи № 291 від 01.03.2018 року (т.3, а.с.187-190), згідно якого встановлені тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_46 , зокрема горизонтальна, поодинока странгуляційна борозна в верхній третині шиї; шия стискувалася трьома м`якими зашморгами. Вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, так як викликала небезпечний для життя стан механічну асфіксію, яка стала причиною смерті потерпілого. Смерть його настала від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні.

Найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.4 даного кримінального провадження є:

-протокол слідчого експерименту від 09.02.2018 року (т.4, а.с.1-5) з додатком відеозаписом на диску, в ході якого ОСОБА_16 добровільно, без примусу, про що зазначено у самому протоколі на звороті а.с.1, спочатку у приміщенні відділення поліції розказав, за яких обставин, де , коли та з ким саме він здійснив викрадення ОСОБА_46 , де його утримували, як вимагали та отримували гроші, коли і як він задушив ОСОБА_46 та де знаходиться його труп. Після чого на місці, показав, де саме, у якій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_7 , яку сам же й повідомив поліції, утримувався ОСОБА_51 , як він його задушив, та куди в подальшому діли труп, після чого і було виявлено у підвалі цього ж домоволодіння труп ОСОБА_50 .

Крім того, у подальшому, продовжуючи вказану слідчу дію, ОСОБА_16 на місці показав, з якого банкомата (зокрема) знімав грошові кошти з картки ОСОБА_46 у якості викупу, де викинув його речі після викрадення, де саме він з ОСОБА_112 та ОСОБА_18 його викрали.

Протокол підписаний усіма учасниками без зауважень та заперечень, у т.ч.-підозрюваним та його захисником. В ході слідчої дії виявлено та вилучено предмети та докази у справі.

хід слідчої дії фіксувався за допомогою відеозапису, який був повністю переглянутий в судовому засіданні.

Сторона захисту, як в судовому засіданні, так і у дебатах, наполягала на недопустимості даного доказу, т.я., на їх думку, в ході проведення слідчої дії допущено численні порушення вимог КПК України: слідчий експеримент проведено слідчим, який не включений у склад слідчо-оперативної групи, власник житла не надав дозвіл на проведення слідчої дії, відеозапис слідчої дії змонтовано, він є копією, а не оригіналом, тощо.

При цьому колегія суддів, оцінюючи вказаний доказ, не погоджується з позицією сторони захисту та не знаходить підстав для визнання його недопустимим з наступних підстав:

Щодо повноважень слідчого суд зазначає, що прокурором в судовому засіданні надано постанову про включення слідчої ОСОБА_113 у склад слідчо-оперативної групи (т.16, а.с.107) від 09.02.2018 року.

І хоча сторона захисту вважає вказану постанову підробленою і неналежною, як долученою лише в судовому засіданні, у колегії суддів відсутні підстави для погодження з такою позицією захисту, оскільки вона не доведена будь-якими фактичними даними.

Стосовно ж постанови про залучення слідчого, суд знову посилається на ті ж висновки Верховного суду, наведені раніше, а саме:

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 11 квітня 2019 року, справа №642/5974/13-к: «Той факт, що прокурор надав постанову на підтвердження суб`єктності працівників правоохоронного органу для ведення досудового розслідування лише під час судового провадження, (…) не має вплив на допустимість доказів.»

Проте навіть якщо визнати вказану постанову неналежною, суд додатково спирається на рішення об`єднаної палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року, справа № 663/267/19, де об`єднана палата визнала, що КПК чітко не вказує на те, що рішення про визначення прокурора (як і слідчого) має прийматися саме у формі постанови.

Аналогічно, «відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора у конкретному провадженні сама по собі не означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень» (ВС/ККС № 490/10025/17 від 19.05.2020).

За таких обставин колегія суддів доходить до висновку, що слідчий експеримент проведено належною особою.

Щодо надання дозволу на проведення слідчих дій у домоволодінні, то в матеріалах справи мається раніше досліджена заява ОСОБА_28 від 09.02.2018 року, написана ним власноруч, (т.3. а.с.160) про те, що він не заперечує проти проведення слідчих дій у його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_7 , виявлення та вилучення доказів.

Крім того, в ході перегляду відеозапису даної слідчої дії добре видно та чутно, як ОСОБА_28 добровільно, без примусу, будучи присутнім за вказаною адресою, не перебуваючи в кайданках, під конвоєм, тощо, надає дозвіл на проведення слідчої дії у даному домоволодінні.

Проведення ж огляду житла без дозволу суду, але за добровільної згоди власника майна не тягне за собою недопустимості доказу. Такий висновок зробив ВС в постанові №740/3390/15, 15 квітня 2020 року.

Стосовно позиції сторони захисту щодо ніби то монтажу відеозапису та визнання його копією суд керується тими ж міркуваннями та позиціями Верховного Суду, які наводив вище. А тому не вбачає жодних підстав визнати вказаний диск з відеозаписом та сам відеозапис неналежними доказами.

Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку позиції сторони захисту щодо неналежності свідчень підозрюваних (на той час), які вони давали у формі розповідей про обставини вчинення ними інкримінованих їм злочинів під час слідчих експериментів за їх участю.

Сторона захисту вважає, що таке надання свідчень є фактично допитом, а тому суд не може посилатися на нього під час судового засідання, оскільки це буде порушенням принципу безпосередності дослідження доказів.

При цьому, колегія суддів знову не погоджується з даною позицією захисту, зважаючи на наступне:

Відповідно до загальної теорії та усталеної практики проведення слідчих дій в ході досудового розслідування, проведення слідчого експерименту складається з двох частин: спочатку суб`єкт експерименту повідомляє, про що саме, де, і з а яких обставин він буде в подальшому показувати та вказувати на ті чи інші місця, предмети, події, тощо. Після цього вже на місці безпосереднього розташування вказаних об`єктів, яке також вказує сам суб`єкт експерименту, він же безпосередньо показує чи вказує відомості, з метою перевірки даних про які проводиться слідчий експеримент.

Більш того, відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, для проведення слідчого експерименту слідчий уже повинен мати «відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення». Колегія суддів вважає очевидним, що такі відомості отримуються слідчим в результаті виконання інших слідчих дій, у т.ч. допитів підозрюваних ( у даному випадку), і вже при наявності необхідності «перевірки і уточнення відомостей» таких відомостей, слідчий може провести слідчий експеримент.

Таким чином, колегія суддів не вбачає жодних підстав для ототожнення процесуальної дії «допит» та його результатів з частиною процесуальної дії «слідчий експеримент», що полягає у повідомленні суб`єктом експерименту відомостей, які він буде показувати та розказувати, які вже маються у слідчого в результаті раніше проведених інших слідчих дій, та в уточненні яких є мета слідчого експерименту.

Така ж позиція міститься у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17, де зазначено (зокрема) наступне: «… приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України .

Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.

Водночас, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України …».

Колегія суддів повністю погоджується з висловленою позицією, окремо зазначаючи, що у цьому ж рішенні (абз.4 наведеної частини) об`єднана палата Верховного Суду прямо зазначає, що слідчий експеримент має окрім стадії «здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій» також самостійну стадію «отримання відомостей», що і відбувалося у даному випадку.

Аналогічна по суті правова позиція міститься у рішенні ВС від 17 березня 2021 року справа № 761/10306/15-к.

Аналогічне обґрунтування застосовується судом до усіх аналогічних заперечень сторони захисту щодо проведення слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Окрім того, стосовно позиції сторони захисту щодо надання ними свідчень під час слідчих експериментів під примусом, колегія суддів, як раніше і зазначала, посилається на позицію ВП ВС від 09.09.2020 № 1-27/10 (13-22 зво 20), згідно якої «…Самовикриття (…) не перешкоджало засудженому змінити показання й заперечити свою причетність до злочинів у момент, коли сам заявник вважав це необхідним і доцільним, проте після забезпечення кваліфікованою правовою допомогою засуджений цього не зробив…» , повідомивши про ніби то застосування до них насильства та незаконних методів впливу, фактично, через рік.

Так само, згідно вищевказаному висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17: «…Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту…».

Окрім того, колегія суддів вище вже наводила докази щодо безпідставності стверджень обвинувачених про нібито застосування до них тортур, насильства, тощо, що знайшло своє підтвердження у наданих суду відповідях з відповідних правоохоронних органах, до яких колегія суддів зверталася після повідомлення обвинуваченими про вказані факти.

Таким чином, надання обвинуваченим ОСОБА_16 пояснень стосовно часу, місця, способу викрадення ОСОБА_46 , місця його утримування, дати, способу, обставин смерті, приховання трупу, вимагання та отримання грошових коштів від родичів, спільного скоєння даних дій разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , тощо, здійснені ним при проведенні слідчого експерименту 09.02.2018 року, є не допитом обвинуваченого, а частиною слідчої дії слідчого експерименту, занесені до його протоколу, додатково зафіксовані відеозаписом, та складають частину єдиного доказу протоколу слідчого експерименту, а тому і оцінюються колегією суддів у якості окремого, належного та допустимого доказу на підтвердження вини ОСОБА_16 у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

-постанова про визнання речовими доказами та квитанцією про прийняття на зберігання вилученого одягу ОСОБА_46 , зубної щітки, дезодоранту, гребінця (т.4, а.с.7-8);

-протокол затримання ОСОБА_17 за підозрою у скоєнні злочину від 09.02.2018 року (т.4, а.с.18-19). Як видно з вказаного протоколу, його складено у присутності адвоката, що підтверджується його підписом на протоколі. ОСОБА_17 повністю роз`яснено його права, про що мається відповідний напис, зроблений ним власноруч. Жодних зауважень, незгод не висловлено.

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_17 від 09.02.2018 року, яка також підписана і самим ОСОБА_17 , і його захисником, що свідчить про його присутність при вказаній процесуальній дії.

-дорученням для надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_17 від 09.02.2018 року (т.4, а.с.24);

-постанова про залучення захисника (т.3, а.с.26);

-протокол роз`яснення ОСОБА_17 права на захист (т.4, а.с.27);

-постановою та протоколом про відібрання відбитків пальців рук ОСОБА_17 (т.4, а.с.34-35);

-протоколом затримання ОСОБА_18 за підозрою у скоєнні злочину від 09.02.2018 року (т.4, а.с.36-37). Як видно з вказаного протоколу, його складено у присутності адвоката, що підтверджується його підписом на протоколі. ОСОБА_18 повністю роз`яснено його права, про що мається відповідний напис, зроблений ним власноруч. Жодних зауважень, незгод не висловлено.

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_18 від 09.02.2018 року, яка підписана ОСОБА_18 (т.4, а.с.38-39);

-доручення для надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_18 від 09.02.2018 року (т.4, а.с.42);

-постанова про залучення захисника ОСОБА_18 (т.3, а.с.44);

-постановою та протоколом про відібрання відбитків пальців рук ОСОБА_18 (т.4, а.с.48-49);

-протокол роз`яснення ОСОБА_17 права на захист (т.4, а.с.50);

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_17 від 09.02.2018 року, яка підписана ОСОБА_17 (т.4, а.с.51-52);

-повідомлення про підозру ОСОБА_17 від 09.02.2018 року, підписана як самим ОСОБА_17 , так і захисником, що свідчить про його присутність під час вказаної процесуальної дії (т.4, а.с.53-57);

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_16 від 09.02.2018 року, яка підписана ним же (т.4, а.с.58059);

-повідомлення про підозру ОСОБА_16 від 09.02.2018 року, підписана як самим ОСОБА_16 , так і захисником, що свідчить про його присутність під час вказаної процесуальної дії та спростовує свідчення обвинуваченого про ніби то відсутність при цьому захисника (т.4, а.с.60-64);

-постановою та протоколом про відібрання відбитків пальців рук ОСОБА_16 (т.4, а.с.65-66);

-протокол роз`яснення ОСОБА_18 права на захист (т.4, а.с.67). У вказаному протоколі відсутній підпис ОСОБА_18 , однак у графі « ОСОБА_18 заявив, що…» мається власноруч виконаний ним запис «Права підозрюваного мені зрозумілі, бажаю мати захисника ОСОБА_20 », що свідчить про те, що право на захист ОСОБА_18 роз`яснювалося;

-повідомлення про підозру ОСОБА_18 від 09.02.2018 року (т.4, а.с.68-72). Вказане повідомлення не містить підпису ОСОБА_18 на останньому аркуші (т.4,а.с.72), але містить його підписи на кожній з інших сторінок (т.4, а.с.68-71), а тому суд доходить до висновку, що підозра обвинуваченому вручалася та про неї повідомлялося належним чином, що спростовує його свідчення про ніби то невручення йому підозри. Крім того, повідомлення про підозру підписане захисником, що свідчить про його присутність під час вказаної процесуальної дії та спростовує свідчення обвинуваченого про ніби то відсутність при цьому захисника;

-протокол огляду трупу ОСОБА_46 від 10.02.2018 року (т.4, а.с.73-75);

-лікарське свідоцтво про смерть (попереднє) № 291 на ім`я ОСОБА_46 , у якому у графі «Дата смерті» зазначено: «рік 2018 місяць Лютого число 09» (т.4, а.с.76), тобто вказано фактичну дату виявлення трупа;

-клопотання про застосування до усіх трьох обвинувачених запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та ухвали суду про задоволення вказаних клопотань щодо усіх обвинувачених (т.4,а.с.77-97);

-протоколом огляду предмету від 10.02.2018 року (т.4, а.с.98-104), а саме мобільних телефонів, вилучених у ОСОБА_16 . Під час огляду телефону «Rеdmi» виявлено контакти, зокрема, інших обвинувачених, свідків ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 .

При огляді іншого вилученого мобільного телефона «Nokia» у розділі меню «Повідомлення», підрозділах «Отримані» та «Відправлені» виявлена переписка з родичами ОСОБА_46 щодо вимагання у них грошей, їх відповідями, поясненнями, проханнями, тощо.

Згідно позиції ОСОБА_16 , вказаний телефон та банківська картка ОСОБА_46 , з якої знімалися гроші за його викуп, ніби то були передані йому ОСОБА_117 після вбивства ним ОСОБА_46 , а потім ним викинуті, після чого виявлені та підкинуті йому поліцейськими при затриманні.

Оцінюючи вказані свідчення, колегія суддів зазначає, що при перегляді в судовому засіданні відеозапису обшуку автомобіля ВАЗ-2101 08.02.2018 року, при якому ОСОБА_16 вважає, що був затриманий, жодних ознак «підкидання» йому будь-яких предметів не зафіксовано. Крім того, на неодноразові повідомлення суду правоохоронним органам інформації про ніби то застосування до обвинувачених насильства та незаконних методів досудового розслідування в усіх випадках надійшли відповіді про непідтвердження таких свідчень, закриття кримінальних проваджень, тощо, а тому колегія суддів критично сприймає такі свідчення обвинуваченого та вважає, що даним протоколом беззаперечно доводиться причетність ОСОБА_16 до скоєння даних злочинів;

-протокол огляду предмету від 10.02.2018 року (т.4, а.с.105-106), мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_18 , в ході огляду якого виявлено контакти та ознаки зв`язку з мобільним телефоном ОСОБА_16 ;

-постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів (мобільних телефонів) від 10.02.2018 року та квитанція про прийняття доказів на зберігання (т.4, а.с107-108);

-заява ОСОБА_28 (т.4, а.с.109), у якій він не заперечує проти проведення слідчих експериментів 12.02.2018 року у належному йому домоволодінні АДРЕСА_7 , де було виявлено труп ОСОБА_50 .

Враховуючи, що це вже не перша заява ОСОБА_28 про надання такого дозволу, а також на відеозаписах, раніше досліджених в судовому засіданні, теж зафіксовано добровільне надання ним згоди на проведення слідчих дій у домоволодінні, суд вважає, що вказаний документ додатково доводить неправдивість та надуманість свідчень ОСОБА_28 про ніби то відсутність його згоди на проведення таких слідчих дій;

-протокол слідчого експерименту від 12.02.2018 року за участю ОСОБА_18 (т.4, а.с.110-115) з додатком відеозаписом на диску, в ході якого ОСОБА_18 добровільно, про що зазначено у самому протоколі на звороті а.с.1, спочатку у приміщенні відділення поліції розказав, за яких обставин, де, коли та з ким саме він здійснив викрадення ОСОБА_46 , де його утримували, як вимагали та отримували гроші, коли і як ОСОБА_16 задушив ОСОБА_46 та де знаходиться його труп. Після чого на місці, показав, де саме, у якій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_7 , утримувався ОСОБА_51 , куди в подальшому діли труп. Крім того, на місці показав, де саме він з ОСОБА_112 та ОСОБА_16 його викрали, забрали майно, тощо.

Протокол підписаний усіма учасниками без зауважень та заперечень, у т.ч.- підозрюваним та його захисником.

Хід слідчої дії фіксувався за допомогою відеозапису, який був повністю переглянутий в судовому засіданні.

Сторона захисту, як в судовому засіданні, так і у дебатах, наполягала на недопустимості даного доказу, однак суд з підстав, докладно викладених вище при оцінці допустимості в якості доказу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_118 відхиляє усі заперечення захисту та вважає даний протокол належним та допустимим доказом, який повністю підтверджує вину усіх трьох обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

-протокол слідчого експерименту від 12.02.2018 року за участю ОСОБА_17 (т.4, а.с.116-120) з додатком відеозаписом на диску, в ході якого ОСОБА_17 добровільно, про що зазначено у самому протоколі на звороті а.с.1, спочатку у приміщенні відділення поліції розказав, за яких обставин, де, коли та з ким саме він здійснив викрадення ОСОБА_46 , де його утримували, як вимагали та отримували гроші, коли і як ОСОБА_16 задушив ОСОБА_46 та де знаходиться його труп. Після чого на місці, показав, де саме, у якій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_7 , утримувався ОСОБА_51 , як його задушив ОСОБА_16 , куди в подальшому діли труп. Крім того, на місці показав ножовку та приладдя, які раніше ОСОБА_16 купував у магазині «Епіцентр», які планувалося використати для розчленування трупу.

Протокол підписаний усіма учасниками без зауважень та заперечень, у т.ч.- підозрюваним та його захисником.

Хід слідчої дії фіксувався за допомогою відеозапису, який був повністю переглянутий в судовому засіданні.

Сторона захисту, як в судовому засіданні, так і у дебатах, наполягала на недопустимості даного доказу, однак суд з підстав, докладно викладених вище при оцінці допустимості в якості доказу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_118 відхиляє усі заперечення захисту та вважає даний протокол належним та допустимим доказом, який повністю підтверджує вину усіх трьох обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

-постанова про визнання та залучення речових доказів (т.4, а.с.121), якою визнано речовим доказом у справі пилку по металу та полотна для неї;

-дорученням на проведення відпрацювання підозрюваних в умовах ІТТ №2 та відповіддю на нього (т.4, а.с.122-123), згідно якої обвинувачені своєї вини у скоєнні інкримінованих злочинів не заперечують. Суд зазначає, що вказані документи не є самостійними джерелами доказів, але у сукупності з іншими документами та матеріалами провадження додатково підтверджують вину обвинувачених у скоєнні даних злочинів.

-заява ОСОБА_28 (т.4, а.с.129), у якій він не заперечує проти проведення слідчих експериментів 13.02.2018 року у належному йому домоволодінні АДРЕСА_7 , де було виявлено труп ОСОБА_46

-протокол слідчого експерименту від 13.02.2018 року за участю ОСОБА_16 (т.4, а.с.130-132) з додатком відеозаписом на диску, в ході якого ОСОБА_16 добровільно, про що зазначено у самому протоколі на звороті а.с.1, у будинку за адресою: АДРЕСА_7 , додатково (окрім іншого) показав та повідомив обставини вчинення ним вбивства ОСОБА_50 .

Протокол підписаний усіма учасниками без зауважень та заперечень, у т.ч.-підозрюваним та його захисником.

Хід слідчої дії фіксувався за допомогою відеозапису, який був повністю переглянутий в судовому засіданні.

Сторона захисту, як в судовому засіданні, так і у дебатах, наполягала на недопустимості даного доказу, однак суд з підстав, докладно викладених вище при оцінці допустимості в якості доказу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_118 відхиляє усі заперечення захисту та вважає даний протокол належним та допустимим доказом, який повністю підтверджує вину усіх трьох обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

При цьому суд не приймає до уваги свідчення ОСОБА_16 про ніби то скоєне ним зґвалтування ОСОБА_50 , оскільки згідно обвинувального акту вчинення даного злочину йому в вину не вмінюється.

-протокол про визнання та долучення до справи речового доказу (т.4, а.с.135);

-DVD диск з відеозаписом та товарний чек щодо придбання у супермаркеті «Епіцентр» ОСОБА_16 скотчу, ножівки, полотен до неї, мішків, самоклеючої плівки, столярних цвяхів, рейок і т.п. (т.4, а.с.137-138, 141).

Вказаний факт обвинуваченим ОСОБА_16 не заперечується. При цьому він пояснював в судовому засіданні, що купував ці речі для створення враження у ОСОБА_17 про виконання ним їх угоди про будівництво теплиці для вирощування коноплі для продажу, але суд відноситься до даної позиції критично, оскільки доходить до висновку, що ані ножівка по металу, ані полотна до неї, ані скотч, ані харчова самоклеюча стрічка не використовуються для будівництва теплиць, а придбаних ОСОБА_16 дерев`яних рейок для будівлі теплиці недостатньо, і, окрім того, для роботи з ними необхідна пилка по дереву, а не по металу, як та, що була ним придбана.

Водночас, усі вказані предмети можуть бути використані для маскування слідів злочину, розчленування трупу, упакування його, тощо, при обставинах, повідомлених підозрюваними (на той час) під час слідчих експериментів, досліджених раніше.;

-протокол огляду вказаного вище DVD-диску (т.4. а.с.139);

-клопотання про надання тимчасового доступу, ухвала суду про його задоволення та протоколи тимчасового доступу, згідно яких слідчим тимчасово вилучено зразки крові ОСОБА_46 та його одяг (т.4, а.с.144-148);

-постанова про визнання речовими доказами та квитанція про прийняття на зберігання речових доказів (т.4, а.с.149) штани, сорочка, светр, труси, шкарпетки, прозора поліетиленова плівка, фрагмент поясу,шнурок, зразки крові ОСОБА_46 ;

-постанови про відібрання біологічних зразків у підозрюваних, протоколи відібрання зразків, постанови про призначення судово-імунологічних експертиз та висновки вказаних експертиз щодо визначення груп крові у кожного з обвинувачених (т.4, а.с.151-168);

-постанова про призначення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи (т.4, а.с.169-170);

-висновок вказаної експертизи (т.4, а.с.173-181), згідно якого 13 слідів пальців рук, виявлених на плівці, якою обмотано труп ОСОБА_46 придатні для ідентифікації;

-постановою про призначення судово-цитологічної експертизи та висновок експерта за вказаною постановою (т.4, а.с.189-194), згідно якого на фрагменті поясу синього кольору та білому прозорому полімерному матеріалу (зашморгу) виявлено 10 та 1 (відповідно) пластів епітеліальних клітин; виявлена кров та білок людини чоловічої генетичної статі;

Найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.5 даного кримінального провадження є:

-постанова про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_18 (т.5, а.с.8);

-висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_18 від 20.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_18 в період скоєння інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у стані хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, у даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.5, а.с.10-17);

-постанова про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_17 (т.5, а.с.18);

-висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_17 від 06.03.2018 року, згідно якого він в період скоєння інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у стані хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, у даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.5, а.с.20-34);

-постанова про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_16 (т.5, а.с.35);

-висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_16 від 27.02.2018 року, згідно якого він в період скоєння інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у стані хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, у даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.5, а.с.37-43);

-постанова про призначення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи (т.5, а.с.44);

-висновок вказаної експертизи (т.5, а.с.48-68), згідно якого з 13 слідів пальців рук, виявлених на плівці, якою обмотано труп ОСОБА_46 4 залишені пальцями рук ОСОБА_17 , 8 ОСОБА_18 і 1 невстановленою особою;

-постанова про призначення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи (т.5, а.с.69);

-висновок вказаної експертизи (т.5, а.с.73-86), згідно при огляді домоволодіння по АДРЕСА_7 виявлено декілька відбитків пальців рук, з яких 2 залишені пальцями рук ОСОБА_17 , 3 ОСОБА_18 і 1 невстановленою особою;

-постановою про визнання та залучення до матеріалів провадження речових доказів слідів пальців рук (т.5, а.с.90);

-постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 07.03.2018 року (т.5, а.с.91);

-висновок вказаної експертизи від 15.03.2018 року № 291/1 (т.5, а.с.91-99) , згідно якого (окрім іншого) у відповіді на питання 2 зазначено: «Смерть його настала від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні, що підтверджується наявністю в верхній третині шиї прижиттєвої одиночної, рівномірно вираженої горизонтальної странгуляційної борозни з крововиливами у підлеглі м`які тканини, а також загальноасфіксичними ознаками та результатами додаткових методів дослідження. Враховуючи динаміку розвитку трупних явищ на місці події і у морзі, не виключно, що смерть його могла настати 23.01.2018 р, достовірно визначити неможливо, через те що труп тривалий час знаходився в умовах безповітряного прохолодного простору, з деякими явищами консервації трупа, тобто різкого призупинення трупних явищ.»

Питання 4 «Шия потерпілого стискалася вірогідно трьома м`якими зашморгами, які вільно прилягали один до одного, рельєф поверхонь предметів травми, в ушкодженні не відобразився (…) переривчаті крововиливи у м`які тканини та у органокомплекс передньої поверхні шиї,- нижче странгуляційної борозни виникли від дії якогось предмету (предметів), конструктивні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.

Питання 5: «Виявлена при судово-медичній експертизі трупа странгуляційна борозна відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, так як викликала небезпечний для життя стан- механічну асфіксію, яка стала причиною смерті потерпілого (…)».

Питання 7,8,9: « При судово-медичній експертизі трупа була виявлена горизонтальна поодинока странгуляційна борозна в верхній третині шиї, вона прижиттєва, виникла в короткий проміжок часу до настання смерті. Розташування странгуляційної борозни в верхній третині, горизонтальна її спрямованість, замкнутий характер, рівномірна глибина по всій поверхні шиї, а також наявність двох валиків защемлення., які проходять ішркулярко паралельно ходу борозни, дає змогу стверджувати, що шия потерпілого могла, стискалася трьома м`якими зашморгами, які щільно прилягали один до одного, вільні кінці котрих затягувалися зусиллям рук сторонньої людини. Труп досліджувався в стані гнильних змін.

На шиї трупа були виявлені широкий банний пасок, під яким численні тури скотчу біля верхнього краю, чорний шнурок від якогось взуття, при чому ширина странгуляційної борозни на шиї частково відповідає ширині паску від банного халату, тури скотчу в області верхнього краю були щільно занурені у м`які тканини шиї, та спереду різко стоншені, деформовані у вигляді трубочки. Розташування странгуляційної борозни в верхній третині, горизонтальна її спрямованість, замкнутий характер, рівномірна глибина по всій поверхні шиї, а також наявність двох валиків защемлення, які проходять циркулярно паралельно ходу борозни, дає змогу стверджувати, що шия потерпілого могла стискатися внаслідок комбінованої дії трьох м`яких зашморгів, які щільно прилягали один до одного, вільні кінці котрих затягувалися зусиллям рук сторонньої людини. Труп досліджувався в стані гнильних змін.»

Питання 10 «…Шия потерпілого могла стискалася трьома м`якими зашморгами, які щільно прилягали один до одного, вільні кінці котрих затягувалися з усиллям рук сторонньої людини (однократно чи багатократно). Затягування зашморгів було зі сторони задньої поверхні тіла…».

Питання 11: «… ідивідуальні властивості рельєфу зашморгів у странгуляційні борозні не відобразилися, але ширина паску частково відповідає ширині борозни, странгуляційна борозна поміж валиками защемлення має однакову ширину, та частково відповідає ширині скотчу та ширині шнурку…».

Питання 12: «... Затягування зашморгів було зі сторони задньої поверхні тіла, що підтверджується наявністю вузлів на задній поверхні шиї, а також наявністю вогнищевих крововиливів у м`яких тканинах спини, які могли виникнути внаслідок упору нижніми кінцівками підозрюваного під час задушення, локалізація і характер яких відповідає показанням підозрюваного, наданим ним під час слідчого експерименту…».

Крім того, експертом надано інші відповіді на задані йому питання, які у повному обсязі було досліджено в судовому засіданні.

Сторона захисту наполягала на недопустимості висновків вказаної експертизи, як доказу, оскільки, на її думку, експертом в ході її проведення допущено численні порушення вимог відповідних інструкцій та положень, допущено самостійне збирання доказів, дату смерті вказано декларативно, і вона не відповідає дійсності. Вказані заперечення сторона висловила як в ході судових засідань, так і при виступі в дебатах.

Крім того, сторона захисту самостійно отримала та долучила до справи рецензії на висновки судово-медичних експертиз, проведених судово-медичним експертом ОСОБА_101 у справі, оформлені у вигляді висновку спеціаліста та висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи, які було також долучено до справи (т.15, а.с.138-196).

Судом в ході судового засідання за клопотанням сторін допитано як судового експерта ОСОБА_98 , так і осіб (частково), які складали вказані рецензії.

Оцінка, надана їх свідченням судом, наведена вище.

Оцінюючи ж сам даний висновок судової експертизи, суд доходить наступних висновків:

Як прямо зазначено у відповіді на питання 2 даної експертизи, точну дату смерті ОСОБА_46 достовірно визначити неможливо, через те що труп тривалий час знаходився в умовах безповітряного прохолодного простору, з деякими явищами консервації трупа, тобто різкого призупинення трупних явищ.

Дата смерті ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_5 вказана експертом з застосуванням терміну «Не виключено», тобто, відповідно до загального тлумачення даного терміну, смерть ОСОБА_46 могла настати ІНФОРМАЦІЯ_5 , а могла настати і в інший день, точно експерт цього встановити не може, про що він же неодноразово прямо відповідав на питання сторони захисту.

Схожі за суттю висновки містяться і в наданих суду рецензіях, згідно яких (зокрема) встановити точну дату смерті ОСОБА_46 неможливо у зв`язку з відсутністю в науковій літературі інформації щодо впливу замотування трупа у шари поліетилену (т.15, а.с.152) .

Сторона захисту вважає, що смерть ОСОБА_46 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок його задушення ОСОБА_117 , а тому вважає, що вказана у експертизі дата 23.01.2018 року є неможливою та невірною.

При цьому, навіть у наданих ними ж рецензіях (зокрема, а.с.151), відповідь на питання 12, де зазначено про ймовірність виникнення таких трупних явищ, які виявлені на трупі ОСОБА_46 , 23.01.2018 року, рецензент ОСОБА_43 не виключив такого варіанту подій, хоча й зазначив, що, на його думку, вірогіднішим є варіант знаходження трупу в підвалі з 08.09.2018 року.

Аналогічно, у висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи (т.15, а.с.155-196) вбачається їх припущення про настання смерті ОСОБА_46 за 3-4 доби до проведення розтину (т.15, а.с.193).

При цьому, в ході опису своїх висновків у даному висновку рецензентами повністю залишається поза увагою не просто факт знаходження трупу у підвалі, а факт його знаходження у підвалі в умовах одночасно відсутності доступу повітря при замотуванні в поліетилен.

При описі ж трупного явища мацерації експертами зазначається про те, що мацерація в умовах обгортання трупа в поліетилен могла виникнути приблизно за 24-36 годин перебування трупа в кімнатній температурі, що згідно наданих для їх вирішення питань, відбувалося за сценарієм, повідомленим стороною захисту у варіанті вбивства ОСОБА_50 . ОСОБА_117 та подальшого перебування трупа близько доби при кімнатній температурі.

При цьому стороною захисту не повідомлені обставини, встановленні за позицією сторони обвинувачення, за яких вбивство ОСОБА_46 здійснено 23.01.2018 року ОСОБА_16 , після чого труп був замотаний у плівку, і так само близько доби чи більше знаходився у кімнатній температурі, що, на переконання колегії суддів, і викликало мацерацію за описом п.6 «Висновку спеціалістів» (т.15, а.с.193), після чого труп був переміщений у підвал, де внаслідок зміни температури на близьку до нуля, але вищу ( згідно +2 - +10, той же п.6 Висновку) відбулася часткова консервація трупу, про прояв якої згадується у висновку судово-медичної експертизи і нічим не згадується у рецензіях.

Суд повторює раніше наведений висновок, що при отриманні вказаних рецензій стороні обвинувачення не було надано можливості задати експертам свої запитання, як це передбачено для випадків призначення судових експертиз.

При формулюванні питань стороною захисту проявлено явно виражену односторонність та стриманість, або ж навпаки-максимальну загальність формулювань та визначень, з урахуванням чого відповіді в «висновках» також мають явно виражену односторонність, неповноту стосовно повного обсягу даних, які могли б бути встановлені, та стосуються переважно допущених (на думку авторів рецензій) порушень порядку здійснення тих чи інших дій експертом ОСОБА_103 .

Суд, звичайно, не заперечує права сторони захисту формулювати питання на власний розсуд та у власних інтересах, проте зазначає, що на відміну від сторони захисту, зобов`язаний оцінювати докази з обох сторін процесу, а тому повнота та всебічність наданої інформації є для суду обов`язковою складовою для використання тих чи інших документів чи свідчень у якості доказів, а тому сприймає висновки вказаних рецензій та допитів рецензентів вкрай стримано та критично.

Суд повторює, що, зокрема, фактично ніде у обох рецензіях їх авторами не вказано, яким чином ті чи інші порушення (на їх думку) вплинули на достовірність висновків експерта ОСОБА_98 , за виключенням одного пункту, де прямо вказано, що не вплинули (щодо конкретного порушення).

Також, що колегія суддів вважає найголовнішим, у обох рецензіях рецензентами фактично ніде не описується одночасний вплив на стан гнилісних змін та трупних явищ трупа ОСОБА_46 перебування трупа тривалий час в умовах низької температури при відсутності доступу повітря внаслідок обмотування у поліетилен, згадуючи про вплив вказаних станів лише окремо або у вигляді згадок про тривалий час перебування при низьких температурах, або ж у вигляді перебування трупа у поліетилені, але не одночасно про обидва з них.

Водночас експерт ОСОБА_42 в ході допиту повідомив якраз про те, що його висновок про дату смерті ОСОБА_46 викладався якраз з урахуванням факту одночасного тривалого перебування трупу в умовах низької температури без доступу повітря.

При цьому, той же ОСОБА_43 зазначив в ході допиту, що на даний час не існує точних методик визначення часу настання смерті за таких обставин, а тому суд доходить до висновку, що висловлені ним же, а також ОСОБА_44 дати можливої смерті ОСОБА_46 є такими ж припущеннями, що, власне, не заперечується жодним з вищевказаних осіб.

Водночас, експерт ОСОБА_43 , прямо відповідаючи на питання 12, задане йому, не виключає можливості того, що труп знаходився у підвалі саме з 23.01.2018 року (т.15, а.с.151).

Крім того, у жодному з висновків, наданих суду експертами ОСОБА_43 та ОСОБА_44 не міститься записів про обізнаність їх з кримінальної відповідальність про дачу завідомо неправдивого висновку, а, отже, відповідно до правової позиції, висловленої ВП ВС у рішенні від 18.12.2019 року № 522/1029/18, яку суд застосовує за аналогією висловлених у ній приписів та вимог до призначення експертизи, суд не може прийняти їх, як доказ.

Водночас, враховуючи результати вказаних рецензій, які мають суттєві розбіжності з результатами судової експертизи, яка, власне, і рецензувалася, сторони могли заявити клопотання про призначення додаткових, повторних чи комісійних експертиз, чого жодною зі сторін зроблено не було, а суд, відповідно до прямих вимог КПК України, не має права збирати докази за будь-яку зі сторін з власної ініціативи.

Отже, за таких обставин, суд доходить до висновку про допустимість висновку вказаної експертизи, як доказу, та оцінює її висновки відповідно до вимог ст.94 КПК України, в сукупності з іншими зібраними доказами, які також вважає допустимими, та зазначає, що висновки даної експертизи узгоджуються з доказами та обставинами смерті ОСОБА_46 23.01.2018 року, що підтверджені іншими, вже дослідженими та описаними доказами, зокрема протоколами слідчих експериментів за участю обвинувачених, механізм отримання тілесних ушкоджень, встановлений в ході експертизи, відповідає механізму, продемонстрованому обвинуваченим ОСОБА_16 в ході слідчого експерименту, тощо.

На підставі викладеного суд доходить до висновку про те, що висновком експертизи від 15.03.2018 року № 291/1 (т.5, а.с.91-99) належним чином доводиться причетність обвинувачених до скоєння даних злочинів.

-постанова про зміну захисника та документи на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_17 (т.5, а.с.114-120);

-протокол огляду автомобіля, яким керував ОСОБА_16 , при здійснення розбійного нападу та викраденні ОСОБА_50 , в ході якого, зокрема, було виявлено та вилучено рулон скотчу, яким, згідно даних слідчих експериментів з обвинуваченими, вони зв`язували ОСОБА_47 руки (т.5, а.с121-123). При цьому колегія суддів зазначає, що побутовий (канцелярський) скотч, зазвичай, не є предметом, що широко та активно використовується у автотранспорті, а тому зазначає, що його виявлення співпадає та додатково підтверджує вказані повідомлені обвинуваченими обставини;

-постанова про залучення даного скотчу у якості речового доказу (т.5, а.с.124);

-клопотання про тимчасовий доступ (до даних операторів мобільного зв`язку), ухвала суду, якою його задоволено,протокол тимчасового доступу з описом (т.5, а.с.130-135);

-заява ОСОБА_28 (т.5, а.с.136), у якій він не заперечує проти проведення огляду 23.02.2018 року у належному йому домоволодінні АДРЕСА_7 , де було виявлено труп ОСОБА_46 ;

-протокол огляду місця події - домоволодіння106 по вул. Разенкова у м.Кривий Ріг, в ході якого вилучили сліди папілярних ліній (т.5, а.с.137-143);

-клопотання про тимчасовий доступ (до інформації про рух гршових коштів на банківському рахунку ОСОБА_50 ), ухвала суду, якою його задоволено,протокол тимчасового доступу з описом (т.5, а.с.155-160);

-протокол огляду виданого банківською установою за ухвалою суду диску з даними, роздруківка руху коштів (т.5, а.с.161-167);

-довідка щодо обробки технічної інформації, отриманої з ПрАТ Київстар (т.5, а.с.170-183). Вказана інформація отримана внаслідок тимчасового доступу за ухвалами суду та не є інформацією, отриманою в результаті негласних слідчо-розшукових дій. Вказаною інформацією підтверджуються дані щодо часу, місць реєстрації в мережі, адрес базових станції, наявності комунікацій між телефонами учасників даного кримінального провадження, зокрема обвинувачених;

-постанова про визнання ОСОБА_25 потерпілою (т.5, а.с.1876);

-роздруківки руху грошових коштів по рахунку (т.5, а.с.191-194), якими підтверджується перерахування родичами ОСОБА_46 на його картку за вимогами викрадачів грошових коштів у якості викупу.

Найважливішими доказами і документами, дослідженими (окрім інших) у т.6 даного кримінального провадження є:

-протокол огляду мобільного телефону, належного ОСОБА_25 матері ОСОБА_46 , при огляді якого, додатково до раніше виявлених в ході минулих оглядів, виявлено нові багаточислені СМС повідомлення з мобільного телефону НОМЕР_8 з вимаганням грошей за повернення ОСОБА_46 живим, погрози вбити його, умови сплати викупу, тощо (т.6, а.с.1-10);

-заява ОСОБА_119 про долучення до матеріалів роздруківки текстів СМС листування з викрадачами ОСОБА_46 з мобільного телефону НОМЕР_8 з вимаганням грошей за повернення ОСОБА_46 живим, погрози вбити його, умови сплати викупу, тощо за період 30.01.2018 року по 08.02.1018 року та самі роздруківки (т.6, а.с.11-20);

-постанова про залучення представника потерпілої (т.6,а.с.25);

-постанова про призначення товарознавчої експертизи та висновок вказаної експертизи (т.6, а.с. 2734), згідно якого встановлена ринкова вартість предметів та речей, викрадених у ОСОБА_46 при скоєнні розбійного нападу на нього обвинуваченими при його викраденні;

-клопотання про тимчасовий доступ та ухвала суду про його задоволення та надання доступу до інформації, що містить банківську таємницю, стосовно розташування банкоматів, з яких за допомогою банківської картки ОСОБА_120 знімалися грошові кошти, виплачені в якості викупу за його звільнення (т.6, а.с.35-36);

-протокол тимчасового доступу з описом (т.6, а.с.39-41);

-протокол огляду виданого банківською установою за ухвалою суду диску з даними, роздруківка руху коштів (т.6, а.с.42-45);

-протоколи про хід проведення та результати негласних слідчо-розшукових дій (т.6, а.с.49-78). Сторона захисту вважає вказані протоколи неналежними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні матеріали та постанови апеляційного суду про надання дозволу на проведення вказаних негласних слідчо-розшукових дій. При цьому, у даному випадку колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту та не приймає вказані протоколи до уваги при винесенні даного вироку;

-клопотання про арешт майна, постанова суду про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_16 та заява про державну реєстрацію прав та обмежень за ухвалою (т.6, а.с.100-104);

-клопотання про арешт майна, постанова суду про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_18 та заява про державну реєстрацію прав та обмежень за ухвалою (т.6, а.с.105-109);

-постанова про призначення додаткової судово-цитологічної експертизи від 29.03.2018 року (т.6, а.с.151);

-постанова про призначення судової цитологічної експертизи (т.6, а.с.153);

-позовна заява цивільного позивача ОСОБА_121 до обвинувачених про стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричиненої злочином (т.6, а.с.163);

-інформація радіотехнічного обстеження щодо базових станцій мобільного зв`язку, які обслуговують район розташування будинку по АДРЕСА_7 (т.6, а.с.166);

-довідка щодо обробки радіотехнічної інформації про реєстрацію абонентських номерів ( у т.ч.- обвинувачених) в районі покриття базових станцій, що обслуговують місце скоєння злочину (т.6, а.с.168-172);

-постанова про визначення місця зберігання транспортного засобу та розписка про повернення власнику ОСОБА_122 (батьку обвинуваченого ОСОБА_16 ) транспортного засобу ВАЗ-2101 (т.6, а.с.181-182);

-матеріали, що характеризують особу ОСОБА_16 (т.7, а.с.1-23);

-протокол роз`яснення права на захист ОСОБА_16 від 26.04.2018 року, підписаний ОСОБА_16 та його адвокатом (т.7, а.с.24);

-повідомлення про підозру (т.7, а.с.25-35) від 26.04.2018 року, підписане обвинуваченим ОСОБА_16 та його захисником;

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_16 , підписана ним та захисником (т.7, а.с.36-37);

-матеріали, що характеризують особу ОСОБА_17 (т.7, а.с.39-55);

-протокол роз`яснення права на захист ОСОБА_17 від 26.04.2018 року, підписаний ОСОБА_17 та його адвокатом (т.7, а.с.56);

-повідомлення про підозру (т.7, а.с.57-66) від 26.04.2018 року, підписане обвинуваченим ОСОБА_17 та його захисником;

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_17 , підписана ним та захисником (т.7, а.с.67-68);

-матеріали, що характеризують особу ОСОБА_18 (т.7, а.с.70-76);

-протокол роз`яснення права на захист ОСОБА_18 від 26.04.2018 року, підписаний ОСОБА_18 та його адвокатом (т.7, а.с.77);

-повідомлення про підозру (т.7, а.с.78-87) від 26.04.2018 року, підписане обвинуваченим ОСОБА_18 та його захисником;

-пам`ятка про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_18 , підписана ним та захисником (т.7, а.с.88-89);

-повідомлення підозрюваним та їх захисникам про закінчення досудового розслідування та надання доступу до речових доказів, документів, якщо вони знаходяться у них, які вони мають намір використати як докази в суді (т.7, а.с.97-102);

-повідомлення підозрюваним та їх захисникам про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів (т.7, а.с.103-108);

-надання підозрюваним та їх захисникам доступу до матеріалів досудового розслідування (т.7, а.с. 111-115). При цьому колегія суддів зазначає, що підозрювані (на той час) , в присутності захисників, ознайомилися з усіма матеріалами справи та, знову ж, будучи забезпечені професійним захистом, не висловили ані заяв, ані доповнень, ані скарг на незаконні методи розслідування, ані повідомлень про вчинення інкримінованих їм злочинів іншими особами, що, на переконання суду, додатково підтверджує недостовірність їх свідчень, наданих в суді, щодо обставин смерті ОСОБА_46 , скоєння його вбивства ОСОБА_117 та застосування до них незаконних методів досудового розслідування.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що в ході судових засідань було за клопотанням сторін досліджено носії інформації, на яких зафіксовано проведення тих чи інших слідчих дій, про які заявляли клопотання сторони, зокрема відеозаписи проведення тих чи інших слідчих дій.

Оцінка допустимості та достовірності вказаним доказам (електронним документам) судом надавалася вище.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням сторін було досліджено усі надані стороною обвинуваченого речові докази.

При цьому сторона захисту зазначила в судовому засіданні про відсутність серед досліджених речових доказів шнурка чорного кольору (одного з зашморгів, виявлених на шиї ОСОБА_46 ).

Колегія суддів зазначає, що дійсно, вказаний шнурок не був наданий для дослідження стороною обвинувачення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вказаний шнурок було направлено для проведення судової цитологічної експертизи згідно постанов слідчого від 28.03.2018 року (т.6, а.с.151, 153).

Як видно з супровідного листа, яким експертна установа направляла висновки експертизи (вже після направлення обвинувального акта до суду), вказаний шнурок додавався до матеріалів експертизи (т.9, а.с.3), а у подальшому був поміщений на зберігання (т.9 а.с.9) і до суду не наданий.

Водночас, колегія суддів зазначає, що, відповідно до висновку судово-медичних експертиз, досліджених раніше, вказаний шнурок є одним з трьох зашморгів, якими душили ОСОБА_46 і з висновків наведених експертиз неможливо зробити однозначний висновок, яким саме зашморгом було задушено ОСОБА_46 , а тому колегія суддів доходить до висновку, що вказане не потягло за собою суттєвої неповноти дослідження доказів в судовому засіданні.

Крім того, в ході судового розгляду учасниками процесу на підтвердження своєї позиції надавалися і інші документи та докази, журнали реєстрацій, тощо, які долучалися судом до матеріалів справи та досліджувалися у встановленому порядку.

Документами та доказами, які долучені до матеріалів в ході судового розгляду, що, на переконання суду, мають значення для винесення вироку у справі, є, зокрема:

-висновок судово-цитологічної експертизи № 466 від 27.04.2018 року (т.9, а.с.4-8) та №453 від 26.04.2018 року (т.9, а.с.11-14), призначеної під час досудового розслідування, але виконаної після направлення справи до суду, згідно якої (зокрема) на шнурку чорного кольору, поясу синього кольору , білому прозорому полімерному матеріалі (зашморгах, виявлених на шиї трупа ОСОБА_46 ), виявлено наявність крові та білок людини, епітеліальні клітини з ядрами; не виключається її походження як від трупу, так і від ОСОБА_18 , не виключається домішок крові ОСОБА_16 .. Оцінюючи висновки вказаної експертизи, колегія суддів приймає їх до уваги (як і надані захистом рецензії) але не надає їм суттєвого значення, констатуючи дуже загальне припущення щодо можливості походження слідів на шнурку від обвинувачених на підставі тільки виявлених окремих антигенів та ізогемаглютинінівізосерологічної системи АВ0, чого, на переконання суду, недостатньо для обґрунтованої ідентифікації особи, що залишила вказані сліди на шнурку.

Колегія суддів зазначає, що, враховуючи виявлені на зашморгах сліди біологічного походження, однозначну відповідь щодо їх належності могла б дати судова молекулярно-генетична експертиза, але сторони з клопотанням про її призначення до суду не зверталися.

-ухвала суду та супровідний лист, якими прокурора Дніпропетровської області повідомлено про заяву свідка ОСОБА_29 по ніби то застосування до нього насильства з боку поліції при допиті (т.10, а.с.143, 144);

-додатковий лист з даного питання на заяву прокурора про роз`яснення вказаної ухвали (т.11, а.с.118);

-висновки за результатами психологічного дослідження з використанням поліграфу (т.11, а.с. 138-153).

Вказані дослідження проведено стороною захисту за її ж клопотанням у відношення усіх трьох обвинувачених та свідка сторони обвинувачення ОСОБА_29 .

Оцінюючи результати вказаних досліджень, колегія суддів відзначає відсутність на даний час законодавчого правового регулювання допустимості вказаного типу досліджень у якості доказів, а тому на підставі ч.2 ст.19 Конституції України вважає, що не може прийняти вказані результати досліджень у якості належних та допустимих доказів у справі.

-висновок службової перевірки за заявою свідка ОСОБА_29 про ніби то застосування до нього насильства з боку поліції при допиті, згідно якого факти, викладені у заяві ОСОБА_29 не підтвердилися (т.11, а.с.174-175);

-вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.06.2018 року у відношенні ОСОБА_16 за ч.1 ст.383 КК України та ч.1 ст.384 КК України. (т.11, а.с.211-212). Вказаний вирок вступив в законну силу.

Колегія суддів вважає, що вирок має суттєве значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні з наступних підстав:

Як видно з вироку, в ході судового засідання при розгляді вказаної справи встановлено, що 03.01.2018 року (тобто, у день викрадення ОСОБА_46 ), близько 23 год. 23 хв., ОСОБА_16 звернувся за телефоном 102 та повідомив про ніби то вчинення відносно нього пограбування, після чого, будучи ознайомленим слідчим про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, підписав протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення і в подальшому надав завідомо неправдиві показання. За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження, в ході якого було встановлено, що ОСОБА_16 здійснив вказане завідомо неправдиве повідомлення про ніби то злочин у відношенні нього для забезпечення собі алібі у скоєнні іншого злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, відомості про який внесено ЄРДР за № 0000043 (тобто, вказано номер даного кримінального провадження).

При цьому, згідно вироку, ОСОБА_16 свою вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі, просив розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та надав в суді показання, згідно яких здійснив завідомо неправдиве повідомлення про злочин та надав завідомо неправдиві покази для забезпечення собі алібі у скоєнні іншого злочину для уникнення покарання.

Дані відомості прямо зазначені, як встановлені обставини скоєння злочину, у вироку суду, що набрав законної сили.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що вказаний вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.06.2018 року у відношенні ОСОБА_16 за ч.1 ст.383 КК України та ч.1 ст.384 КК України у даному провадженні має преюдиційну силу і доводить безсумнівну причетність ОСОБА_16 до скоєння даних злочинів.

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_50 від 12.02.2018 року (т.12, а.с.211).

Оцінюючи вказаний документ, колегія суддів зазначає, що на переконання сторони захисту вказаний документ, у сукупності з лікарськими свідоцтвами про смерть ОСОБА_46 (попереднім та остаточним) та актовим записом про смерть ОСОБА_46 (маються та досліджувалися раніше у даному провадженні) беззаперечно доводиться їх невинуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, оскільки в усіх вказаних документах датою смерті ОСОБА_46 вказано 09.02.2018 року, тобто дата, у яку вони вже були затримані, і, отже, вказане вбивство та інші злочини вчинити не могли.

Колегія суддів не заперечує того. факту, що в усіх вказаних документах дійсно у графах «дата смерті» вказано 09.02.2018 року, однак при цьому повністю не погоджується з позицією захисту з наступних підстав:

Згідно позиції, висловленої стороною захисту в дебатах та судовому засіданні, актовий запис про смерть та свідоцтво про смерть ОСОБА_46 здійснені на підставі та в порядку Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

На самих бланках лікарських свідоцтв про смерть типографським шрифтом також зазначено, що вони видаються для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану (т.4. а.с.76).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану (…).

Згідно ч.1 ст.2 того ж Закону України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Колегія суддів жодним чином не заперечує вказаних вимог закону, а тому повністю згодна з прямо висловленими в них вимогами щодо того, що державній реєстрації ( у випадку реєстрації смерті) в розрізі вимог ч.1 ст.2 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підлягає саме та виключно припинення можливості особи бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Тобто, усіма вказаними документами, на які посилається сторона захисту, підтверджується не сам факт фізичної смерті ОСОБА_46 , як такої, 09.02.2018 року, а факт припинення 09.02.2018 року цивільного стану його цивільної правоздатності та дієздатності.

При цьому, жодного відношення до встановлення дійсного часу смерті (а тим більш у разі, коли встановлення такої дати є предметом кримінального провадження) вказаний реєстраційний запис не має.

Додатково роз`яснюючи даний висновок суду, колегія суддів наводить приклад винесення судом рішення про оголошення особи померлою, зазначаючи при цьому, що хоча суд в рішенні і встановлює дату, з якої особа визнається померлою, вказана дата ( а, отже, і актовий запис на її підставі) жодним чином не свідчить про те, що у вказану дату дійсно настала смерть фізичної особи, а означає тільки те, що з наведеної дати припинилися її цивільні правоздатність та дієздатність

На підставі викладеного суд відхиляє посилання сторони захисту на дані обставини, як необґрунтовані.

-відповідь від ТУ ДБР України у м. Полтава на повідомлення суду про надання обвинуваченими заяв про ніби то застосування до них в ході досудового розслідування примусу, погроз, фізичного насильства, тощо.(т.13, а.с.219-220), згідно яких підстав для внесення інформації про злочин до ЄРДР не виявлено, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані про наявність ознак кримінального правопорушення.

-копія звернення суду до ТУ ДБР у м. Полтава за заявами обвинувачених про застосування до них тортур, насильства, погроз, та інших засобів незаконного впливу в ході досудового розслідування від 30.06.2020 року (т.14, а.с.136);

-ухвала суду про проведення судової експертизи відеозвукозаписів технічних носіїв інформації від 30.06.2020 року (т.14, а.с.145-147), винесена судом за клопотанням сторони захисту;

-висновок вказаної експертизи (т.14, а.с.234-241), згідно якого встановити, чи є надані на дослідження відеофонограми копіями чи оригіналами, неможливо.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до визначення Верховного Суду, наведеного вище, а саме - постанови ВС від 14.04.2021року у справі №288/1418/17, кожен екземпляр електронного доказу, незалежно від носія, вважається його оригіналом. За таких обставин, а також з підстав, наведених вище, колегія суддів доходить до висновку про неможливість використання результатів даної експертизи у якості доказів у даному провадженні.

-копія звернення суду до ТУ ДБР у м. Полтава за заявами обвинувачених про застосування до них тортур, насильства, погроз, та інших засобів незаконного впливу в ході досудового розслідування від 07.10.2020 року (т.15, а.с.23).

-рецензії на висновки судово-медичних експертиз, проведених судово-медичним експертом ОСОБА_101 у справі, оформлені у вигляді висновку спеціаліста та висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи, які було також долучено до справи (т.15, а.с.138-196).

Суд неодноразово вище аналізував та оцінював дані документи, а тому не вважає за потрібне ще раз наводити відповідні аргументи на їх оцінку;

-повідомлення поліції для проведення досудового розслідування за фактом заяви ОСОБА_39 про ніби то вчинення ним вбивства ОСОБА_46 07.02.2018 року (т.16, а.с.22);

-надані прокурором в ході судового засідання постанови про включення до групи слідчих у даному провадженні слідчих ОСОБА_107 та ОСОБА_123 , роздруківка з ЄРДР (т.16, а.с.106-109);

-відповідь на запит суду щодо стану досудового розслідування за повідомленням ОСОБА_39 про ніби то вчинення ним вбивства ОСОБА_46 07.02.2018 року (т.16, а.с228-229);

-відповідь ТУ ДБР у м.Полтава за заявами обвинувачених про застосування до них тортур, насильства, погроз, та інших засобів незаконного впливу в ході досудового розслідування від 18.06.2021 року ( надійшло до суду після початку судових дебатів) про закриття кримінального провадження за вказаними заявами у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення з додаванням копії постанови про закриття провадження (т.16, а.с.247-248, т 17, а.с. 8-12).

Інші документи, матеріали, докази та показання сторін, на переконання суду, не спростовують наведених вище міркувань та висновків, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, враховуючи усі досліджені докази, свідчення свідків, потерпілої та обвинувачених, експертів, колегія суддів доходить до висновку, що усі вищенаведені докази у їх сукупності повністю доводять вину усіх трьох обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

Колегія суддів окремо зазначає, що не спростовує своїми висновками положення ч.3 ст.63 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, оскільки доходить до висновку, що оцінка усіх наявних у справі доказів у їх сукупності дозволяє уникнути сумнівів у вині обвинувачених та будь-яких припущень щодо цього, оскільки сукупність наведених вище доказів є, на переконання суду, достатньою та повною для об`єктивного доведення причетності обвинувачених до скоєння інкримінованих злочинів та вини обвинувачених у їх скоєнні.

Таким чином, на переконання суду, та у відповідності до вимог ч.2 ст.17 КПК України, вина обвинувачених у вчиненні даних злочинів доведена поза розумним сумнівом, оскільки за таких обставин та такої сукупності доказів у поінформованого розсудливого стороннього спостерігача не виникне розумних сумнівів у доведеності вини обвинувачених у скоєнні даних злочинів, що, власне, і складає суть принципу доведення «поза розумними сумнівами».

Отже, колегія суддів вважає, що вина усіх обвинувачених у скоєні даних кримінальних правопорушень доведена у повному обсязі, а їх дії вірно кваліфіковані:

ОСОБА_16 :

-за ч. 3 ст. 146 КК України, за ознаками: незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки;

-за ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

-за ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження;

-за п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 2 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою вбивства та заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_17 :

-зач.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки;

-за ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів;

-за ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження;

-за п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_18 :

-ч. 3 ст. 146 КК України, за ознаками: незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюваного протягом тривалого часу, що спричинили тяжкі наслідки;

-за ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливим мотивів;

-за ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками: вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою вбивства та із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження;

-за п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, кваліфікуючи дії ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів зазначає, що хоча вони обидва і не приймали безпосередньої активної участі у задушенні ОСОБА_46 , вони були, згідно попередньої домовленості з ОСОБА_16 точно поінформовані про наступне його вбивство, знаходилися поруч з ним, зокрема, при невдалій спробі вбивства за допомогою ліків, не перешкоджаючи цьому, а при задушенні ОСОБА_46 знаходилися поруч з будинком, забезпечуючи ОСОБА_16 , зокрема, впевненість у безперешкодності скоєння вбивства. Крім того, внаслідок співучасті вказаних осіб, ОСОБА_16 в ході скоєння вбивства та після нього, був впевнений у допомозі йому за потреби вказаних обвинувачених, та в тому, що вони не будуть чинити йому перешкод у вбивстві та в подальшому здійснять заходи щодо приховування трупа, не викриють його перед поліцією у даному злочині, тощо.

А тому, суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у скоєння злочину, передбаченого п. п. 3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, зазначаючи при цьому, що аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у рішенні Верховного Суду від 14 листопада 2019 року, справа №710/439/17.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів, згідно ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_16 раніше судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем роботи та проживання характеризується нейтрально (т.7, а.с.1-120).

ОСОБА_17 раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно (т.7, а.с.39-55);

ОСОБА_18 раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно (т.7, а.с.70-76);

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та осіб обвинувачених призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх жорстокість, грубе та свавільне порушення цінностей суспільства, способи вчинення злочинів, їх виняткове зухвальство та цинізм по відношенню до жертви та її рідних, суд вважає необхідним визначити розмір покарання у максимальному, або ж наближеному до максимального розміру, щодо всіх обвинувачених.

Питання про призначення покарання за сукупністю злочинів вирішується судом з застосуванням ст.70 КК України.

Питання про речові докази вирішується колегією суддів згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

- флеш накопичувач «VERICO mikro 8» (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.01.2018 року та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження т. 1 а.с. 34) залишити в матеріалах кримінального провадження;

- речі ОСОБА_16 : куртка чорного кольору з логотипом «AIGLE» розмір «L» з чорним капюшоном, куртку балонєва темно-синього кольору, з внутрішньої сторони зі світлим хутром «АРТМ» 56 розміру, з капюшоном, рукавиці в`язані чорного кольору, балаклава сірого кольору, черевики «тімтерланд»; речі ОСОБА_16 : мобільний телефон «Нокіа», імей НОМЕР_9 , сімка карта «Київстар» НОМЕР_10 ; дві батареї чорного кольору до мобільного телефону «Нокіа»; мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору, імей НОМЕР_11 та сім-карта «Київстар» НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Мізу», імей НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , 5 фотокарток; сімка-карта абонентського номеру НОМЕР_15 та НОМЕР_16 , сім карта абонентського номеру «Лайф», номер стерто, банківська карта «Укрсімбанку» № НОМЕР_17 на ім`я ОСОБА_124 , карта «ПриватБанку» № НОМЕР_18 та карта «Приватбанку» № НОМЕР_2 , пластикові карти; халат, чоловіча шапка, (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18-1 т. 3 а.с. 105,106) конфіскувати;

- рулон поліетилену, ніж з руків`ям чорного кольору,7 мішків, скотч, конвалюта з таблетками берліприл; змиви з рук трупа, зрізи нігтів правої та лівої руки, 16 слідів папілярних ліній пальців рук (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18-1 т. 3 а.с. 105,106) знищити;

- автомобіль ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_7 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_122 т. 3 а.с. 105, 181) залишити власнику ОСОБА_122 ;

- автомобіль ВАЗ-21099 р.н. НОМЕР_6 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання під розписку ОСОБА_65 т. 3 а.с. 105, 118) залишити власнику ОСОБА_65 ;

- грошові кошти, вилучені у ОСОБА_16 , в сумі 14700 грн. (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року, опечатані в спеціальний пакет №0061408 та здані на відповідальне зберігання до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції №78 т. 3 а.с. 107, 110) конфіскувати;

- зубна щітка, дезодорант та гребінець ОСОБА_46 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18 т. 4 а.с. 6,7) знищити;- вилучений у ОСОБА_18 мобільний телефон «Самсунг» з сім картою НОМЕР_19 та вилучений в ОСОБА_17 мобільний телефон «Номи» з сім картою НОМЕР_20 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 10.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0650/18 т. 4 а.с. 107,108) конфіскувати;

- ножівка по металу «STANLEY» з руків`ям жовтого кольору, полотно для ножівки по металу марки «Торех» в кількості 5 шт., рулон пакетів для сміття чорного кольору (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 12.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с. 121, 150) конфіскувати;

- чоловіча футболка «Адідас» чорного кольору (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с.135, 150) - знищити;

- штани коричневого кольору з ременем, сорочка в клітку синього та чорного кольору, светр сірий, з коричневими вставками, труси сірі, шкарпетки, прозора поліетиленова плівка, фрагмент поясу з халату, фрагмент поліетиленової плівки, шнурок, зразки крові ОСОБА_46 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с. 149, 150) знищити;

- сліди пальців рук розміром 16х37мм, 15х20мм, 14х27мм, 16х30мм, 17х20мм, 14х18мм, 14х20мм,15х14мм, 11х36мм, 13х17мм, 10х16мм, 11х20мм, 10х15мм (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 27.02.2018 року та передано на зберігання в матеріали провадження т. 4 а.с. 183) залишити в матеріалах кримінального провадження;

- сліди пальців рук розміром 20х33мм, 14х19мм, 9х17мм, 8х12мм, 13х25мм, 15х14мм, 14х15мм, 16х19мм, 18х16 мм (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 26.03.2018 року та передано на зберігання в матеріали провадження т. 5 а.с. 60) залишити в матеріалах кримінального провадження;

- моток липкої стрічки (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 22.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП т. 5 а.с. 124) знищити.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинувачених солідарно на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз, а саме:

-2288 грн. за проведену судово-трасологічну експертизу №29/4.6/432 від 26.02.2018 (т. 4 а.с. 172);

-2288 грн. за проведену судову дактилоскопічну експертизу №29/4.6/746 від 19.03.2018 (т. 5 а.с. 47);

-2002 грн. за проведену судово-трасологічну експертизу №29/4.6/745 від 23.03.2018 (т. 5 а.с. 72).

Майно обвинувачених, на яке накладено арешт, підлягає конфіскації.

Нерухоме майно, яке належить на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_8 , на яку накладено арешт (т. 6 а.с. 101) .

Нерухоме майно, яке належить на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_9 , на яку накладено арешт (т. 6 а.с. 106-107) .

Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне обраний у відношенні усіх трьох обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 12.09.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

На підставі ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження усіх трьох обвинувачених під вартою з моменту затримання 09.02.2018 року (т.3, а.с.123-126; т.4, а.с.18-19, т.4, а.с. 36-37) до моменту набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що вина обвинувачених в судовому засіданні доведена у повному обсязі, суд задовольняє заявлений потерпілою цивільний позов. Водночас, в частині розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки розмір такої шкоди у 500000 грн. належним чином не доведений, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, у розмірі 300000 гривень.

Матеріальна шкода підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Визнати ОСОБА_125 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357, ч.4 ст.189, п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.146 КК України 10 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч.4 ст.189 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч.2 ст.189 КК України 7 років позбавлення волі;
-за п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та встановити його у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження ОСОБА_16 під вартою з моменту затримання 09.02.2018 року до моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд обраний у відношенні ОСОБА_16 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 12.09.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Визнати ОСОБА_126 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357, ч.4 ст.189, п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.146 КК України 10 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.4 ст.189 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та встановити його у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження ОСОБА_17 під вартою з моменту затримання 09.02.2018 року до моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд обраний у відношенні ОСОБА_17 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 12.09.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Визнати ОСОБА_127 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357, ч.4 ст.189, п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.146 КК України 10 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.4 ст.189 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за п.3,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України - 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та встановити його у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження ОСОБА_18 під вартою з моменту затримання 09.02.2018 року до моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд обраний у відношенні ОСОБА_18 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 12.09.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Речові докази по справі:

-флеш накопичувач «VERICO mikro 8» (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.01.2018 року та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження т. 1 а.с. 34) залишити в матеріалах кримінального провадження;

-особисті речі ОСОБА_16 : куртка чорного кольору з логотипом «AIGLE» розмір «L» з чорним капюшоном,куртку балонєва темно-синьогокольору, з внутрішньої сторони зі світлим хутром «АРТМ» 56 розміру, з капюшоном, рукавиці в`язані чорного кольору, балаклава сірого кольору, черевики «тімтерланд»; речіОвчаренка М. І.: мобільний телефон «Нокіа», імей НОМЕР_9 , сімка карта «Київстар» НОМЕР_10 ; дві батареї чорного кольору до мобільного телефону «Нокіа»; мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору, імей НОМЕР_11 та сім-карта «Київстар» НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Мізу», імей НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , 5 фотокарток; сімка-карта абонентського номеру НОМЕР_15 та НОМЕР_16 , сім карта абонентського номеру «Лайф», номер стерто, банківська карта «Укрсімбанку» № НОМЕР_17 на ім`я ОСОБА_124 , карта «ПриватБанку» № НОМЕР_18 та карта «Приватбанку» № НОМЕР_2 , пластикові карти; халат, чоловіча шапка, (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18-1 т. 3 а.с. 105,106) конфіскувати;

-рулон поліетилену, ніж з руків`ям чорного кольору,7 мішків, скотч, конвалюта з таблетками берліприл; змиви з рук трупа, зрізи нігтів правої та лівої руки, 16 слідів папілярних ліній пальців рук(визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18-1 т. 3 а.с. 105,106) знищити;

-автомобіль ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_7 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_122 т. 3 а.с. 105, 181) залишити власнику ОСОБА_122 ;

-автомобіль ВАЗ-21099 р.н. НОМЕР_6 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання під розписку ОСОБА_65 т. 3 а.с. 105, 118) залишити власнику ОСОБА_65 ;

-грошові кошти, вилучені у ОСОБА_16 , в сумі 14700 грн. (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року, опечатані в спеціальний пакет №0061408 та здані на відповідальне зберігання до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції №78 т. 3 а.с. 107, 110) конфіскувати;

-зубна щітка, дезодорант та гребінець ОСОБА_46 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 09.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0618/18 т. 4 а.с. 6,7) знищити;

-вилучений у ОСОБА_18 мобільний телефон «Самсунг» з сім картою НОМЕР_19 та вилучений в ОСОБА_17 мобільний телефон «Номи» з сім картою НОМЕР_20 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 10.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0650/18 т. 4 а.с. 107,108) конфіскувати;

-ножівка по металу «STANLEY» з руків`ям жовтого кольору, полотно для ножівки по металу марки «Торех» в кількості 5 шт., рулон пакетів для сміття чорного кольору (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 12.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с. 121, 150) конфіскувати;

-чоловіча футболка «Адідас» чорного кольору (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с.135, 150) - знищити;

-штани коричневого кольору з ременем, сорочка в клітку синього та чорного кольору, светр сірий, з коричневими вставками, труси сірі, шкарпетки, прозора поліетиленова плівка, фрагмент поясу з халату, фрагмент поліетиленової плівки, шнурок, зразки крові ОСОБА_46 (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 13.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП згідно квитанції №0647/18 т. 4 а.с. 149, 150) знищити;

-сліди пальців рук розміром 16х37мм, 15х20мм, 14х27мм, 16х30мм, 17х20мм, 14х18мм, 14х20мм,15х14мм, 11х36мм, 13х17мм, 10х16мм, 11х20мм, 10х15мм (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 27.02.2018 року та передано на зберігання в матеріали провадження т. 4 а.с. 183) залишити в матеріалах кримінального провадження;

-сліди пальців рук розміром 20х33мм, 14х19мм, 9х17мм, 8х12мм, 13х25мм, 15х14мм, 14х15мм, 16х19мм, 18х16 мм (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 26.03.2018 року та передано на зберігання в матеріали провадження т. 5 а.с. 60) залишити в матеріалах кримінального провадження;

-моток липкої стрічки (визнано речовим доказом згідно Постанови слідчого від 22.02.2018 року та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Криворізького ВП т. 5 а.с. 124) знищити.

Стягнути (солідарно, в рівних частинах) з обвинувачених ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі:

-2288 грн. за проведену судово-трасологічну експертизу №29/4.6/432 від 26.02.2018 (т. 4 а.с. 172);

-2288 грн. за проведену судову дактилоскопічну експертизу №29/4.6/746 від19.03.2018 (т. 5 а.с. 47);

-2002 грн. за проведену судово-трасологічну експертизу №29/4.6/745 від23.03.2018 (т. 5 а.с. 72).

Нерухоме майно, яке належить на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_8 , на яку накладено арешт (т. 6 а.с. 101) конфіскувати.

Нерухоме майно, яке належить на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_9 , на яку накладено арешт (т. 6 а.с. 106-107) конфіскувати.

Цивільний позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (т. 8 а.с. 38) задовольнити частково.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солідарно в рівних частинах, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 106499, 30 грн. (сто шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 30 коп.).

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солідарно в рівних частинах, в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 (триста тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити засудженим, що вони мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3