Провадження №: 1-кп/755/329/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008388 від 08 вересня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судові засідання, призначені на 14.11.2019 року року та 20 травня 2020 року, 10 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року, 11 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Ухвалами суду від 10 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року, 11 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано примусовий привід, виконання якого доручено начальнику Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.
Згідно рапортів о/у Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, під час виходу за адресою: м. Київ, вул. Василя Стуса, 28, (п/б), праведними оперативно-розшуковими заходами встановити місце знаходження ОСОБА_4 не виявилося можливим.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про оголошення у розшук та надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу до суду для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений на неодноразові виклики суду не реагує, що свідчить про ухилення останнього від явки до суду.
Ухвалою від 02 квітня 2021 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу виді тримання під вартою.

Згідно листа О/у ВКП Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 17.04.20212 року о 14 годині 00 хвилин обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.191 КПК України проте строк тримання на підставі ухвали суду, що становить 36 годин з моменту затримання закінчився 19.04.2021 року о 02 годині 00 хвилин.
19.04.2021 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до суду, що дає можливість відновити провадження у справі.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що він ухилилися від суду та був оголошений в розшук.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та за яке законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Також згідно ст. 178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також те, що обвинувачений ухилилися від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому суд не знаходить підстав для залишення обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 судом, на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 179, 193-196 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 17 червня 2021 року, включно, взявши його під варту в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: