УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 від 22 серпня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Вершаці Чигиринського району Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонер, з вищою освітою, розлученої , раніше не судимої,

- за ч.1 ст.366 КК України,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 розпорядженням Чигиринського міського голови № 9-К від 06 лютого 2003 року призначена на посаду спеціаліста І категорії з питань організаційного забезпечення Чигиринської міської ради.

Відповідно до статей 14 та 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на підставі розпорядження Чигиринського міського голови № 10-К від 18 серпня 2000 року, ОСОБА_7 встановлено VII категорію 11 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування, тобто в силу пункту 1 примітки до ст. 364 КК України, вона являється службовою особою так як обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків.

Так, ОСОБА_7 , в зв`язку з виконанням покладених на неї обов`язків щодо ведення квартирного обліку, всупереч Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Житлового кодексу У PCP та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11 грудня 1984 року, використовуючи службове становище, скоїла службове підроблення офіційних документів при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами, а посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зазначено, що реєстрацію місця проживання та місця перебування особи вповноважує здійснювати відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Згідно ст. 31 Житлового кодексу України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу PCP і Української PCP), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

«Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP», затверджених постановою Ради міністрів Української УРСР і Української республіканської ради професійних спілок №470 від 11 грудня 1984 року (далі по тексту Правила 470), визначений порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове право на отримання житла.

Статтею 2 Правил 470 передбачено, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті», про що зазначено також в статті 11 «кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання» та статті 15 «на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають та прописані у даному населеному пункті», а також «при визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і відповідно прописані у відповідному населеному пункті.

Стаття 11 Правил 470 передбачає, що кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім`ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

В статті 13 Правил 470 зазначено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, а також зазначений вичерпний перелік підстав, з яких громадяни визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов.

Статтею 3 Правил 470 передбачено, що квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності, а рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради.

Пунктом 2 ст. 15 Правил 470 передбачено, що громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Статтею 19 Правил 470 передбачено, що попередній розгляд заяв про взяття на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів провадиться

громадською комісією з житлових питань при виконавчому комітеті. Вказані комісії перевіряють житлові умови громадян і про результати перевірки складають акт. Заяви і матеріали перевірки житлових умов громадян розглядаються на засіданні відповідної комісії, яка вносить свої пропозиції виконавчому комітетові місцевої Ради.

Пунктом 15 Правил обліку №470 передбачено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у відповідному населеному пункті. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин зобов`язаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати місце проживання. Виходячи з положень цього пункту, всі особи беруться на облік саме за місцем реєстрації. Якщо громадянин зареєстрований в одному місті, а працює в іншому, на облік він береться за місцем реєстрації.

Не зважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, рішенням виконавчого комітету Чигиринської міськради від 29 грудня 2011 року № 13/762 поставлено на квартирний облік по місцю проживання ОСОБА_9 , крім того у вказаному документі не зазначена підстава взяття на квартирний облік, що суперечить п. 21 Правил обліку. В свою чергу, посилання на п.1 ст.34 Житлового кодексу України, тобто забезпечення жилою площею нижче за рівень 7 кв. м. жилої площі на одну особу (по Черкаській області), не підтверджене будь-якими документами. Також, за відсутності законних підстав для включення ОСОБА_9 до першочергового списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, в рішенні наявне посилання в зв`язку з направленням його на проходження державної служби в Чигиринській районній держадміністрації з іншого населеного пункту, що є порушенням чинного законодавства.

За таких обставин ОСОБА_7 , будучи призначеною відповідальною за ведення квартирного обліку по місцю проживання громадян в Чигиринській міській раді, Черкаської області, достовірно знаючи, що виконавчим комітетом Чигиринської міської ради не створено громадську комісію з житлових питань, яка відповідно до Правил 470, уповноважена проводити перевірки житлових умов громадян, які потребують поліпшення житлових умов та складати акти про результати таких перевірок, не являючись членом такої комісії, не виходячи за місцем проживання громадян та, фактично, не проводячи обстеження умов їх проживання, в період з грудня 2011 по квітень 2013 року, в приміщенні Чигиринської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачується у скоєнні службового підроблення офіційного документу, а саме: заздалегідь знаючи, що складає неправдивий офіційний документ, який передбачений Правилами 470 та необхідний для взяття особи на квартирний облік, власноручно заповнила надруковані бланки актів обстеження матеріально-побутових умов наступних громадян:

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_10 від 12.03.2012 року (позачергова черга № в списку 2),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_11 від 13.03.2012 року (позачергова черга № в списку 3),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_12 від 13.03.2012 року (позачергова черга № в списку 4),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_13 від 16.03.2012 року (першочергова черга № в списку 2), акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_14 від 16.03.2012 року (першочергова черга № в списку 1),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_15 від 16.03.2012 року (першочергова черга № в списку 3),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_16 від 19.03.2012 року (першочергова черга № в списку 6),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_17 від 19.03.2012 року (першочергова черга № в списку 5),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_18 від 19.03.2012 року (першочергова черга № в списку 4),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_19 від 21.03.2012 року (першочергова черга № в списку 7),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_20 від 21.03.2012 року (позачергова черга № в списку 7),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_21 від 21.03.2012 року (позачергова черга № в списку 8),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_22 від 21.03.2012 року (першочергова черга № в списку 8),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_23 від 23.03.2012 року (позачергова черга № в списку 6),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_24 від 23.03.2012 року (позачергова черга № в списку 5),

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_25 від 23.03.2012 року (позачергова черга № в списку 1).

Після складення вказаних актів ОСОБА_7 не повідомила даних осіб, шо вони в подальшому не зможуть отримати житло за вказаними чергами в хронологічному порядку, оскільки відбулося переміщення осіб, які перебували на першочерговій та позачерговій черзі квартирного обліку Чигиринської міської ради та претендували на отримання житла відповідно до черговості та по хронології згідно до дати постановки на квартирний облік

В результаті вказаних незаконних дій ОСОБА_7 було позбавлено вищезазначених осіб із першочергової та позачергової черги квартирного обліку Чигиринської міської ради права на пільгове отримання квартири за адресою АДРЕСА_4 .

В подальшому на виконання звернення Чигиринської районної державної адміністрації від 26.03.2012 №186/01-01-35 «Про забезпечення житлом ОСОБА_9 », ОСОБА_7 , не обстежуючи будь-якого житлового приміщення, скла акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_9 від 30.03.2012 в якому зазначено, що ОСОБА_9 , зареєстрований за адресою с. Бишів, Макарівського району, Київської області, житлом в м. Чигирин не забезпечений, але має необхідність в його отриманні для повноцінного виконання своїх службових обов`язків, а також в якому зроблений висновок, що ОСОБА_9 дійсно потребує поліпшення житлових умов у м. Чигирин і дане питання потрібно винести на розгляд виконкому міської ради. Вказаний акт на прохання ОСОБА_7 , був підписаний ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , яких було введено в оману щодо відповідності вимогам чинного законодавства та правдивості внесених даних.

Вищезазначені акти, складені ОСОБА_7 , стали підставою для розгляду питання та прийняття позитивного рішення виконавчим комітетом Чигиринської міської ради щодо отримання житлової квартири ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 , так як до складання відповідних актів, згідно з формою подання інформації до ЄДР осіб, які потребують поліпшення житлових умов, наявної в його обліковій справі та відповідно до списку громадян, що перебувають на квартобліку в Чигиринській міській раді, ОСОБА_9 перебував на обліку під номером 9 першочергової черги, та якого було поставлено на квартирний облік по місцю проживання рішенням виконкому Чигиринської міської ради від 29 грудня 2011 року №13//762, яке також було підготовлено ОСОБА_7 .

Крім того, виготовлення вказаних актів послугувало підставою для незаконного переміщення осіб у черзі, що унеможливило отримання ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_30 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , АДРЕСА_4 , згідно черги, яка існувала станом на квітень 2013 року.

Відобразивши неправдиві дані про забезпечення зазначених громадян мінімальним рівнем житла, ОСОБА_7 , надала вказані завідомо неправдиві акти на підпис секретарю Чигиринської міської ради ОСОБА_32 та спеціалісту з питань контролю та зв`язків з громадськістю Чигиринської міської ради ОСОБА_33 , завіривши останніх в тому, що дійсно здійснювала обстеження матеріально-побутових умов зазначених громадян і викладені в актах дані відповідають дійсності, таким чином ОСОБА_7 надала складеним нею підробленим документам вигляд офіційних документів, які містять зафіксовані на матеріальних носіях (папері) інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні породити наслідки правового характеру та можуть бути використані як документи, що складаються, видаються та посвідчуються повноважними особами органів місцевого самоврядування, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України кваліфіковане як складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав. Вказав також, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності складають три роки з часу вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора та обвинуваченої, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг ч. 2 ст. 49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченої; згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення класифікується як злочин невеликої тяжкості, відтак підпадає під строки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В той же час, згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого захисником обвинуваченої клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким вона обвинувачується є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч.1 ст. 366 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченої, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

Судом належним чином роз`яснено обвинуваченій підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, і остання не заперечувала проти закриття провадження з відповідних підстав.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні та речові докази по справі відсутні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 12, 44, 49, ч. 1 ст. 366 КК України, ст. ст. 284-288, 372 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_34 та обвинуваченої ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000016 від 22 серпня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України закрити зі звільненням її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1