Провадження: № 1-кп/484/267/21
Справа: № 484/765/21
Вирок

іменем України

25.06.2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000814 від 23.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козлів Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, звукометрист-радіотелефоніст 4 обслуги 2 взводу звукометричної розвітки військової частини військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив

обвинувачений ОСОБА_3 10.01.2019 року уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянином України військової служби в Збройних силах України, строком на 3 три роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2019 року №7 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, постановлено на всі види забезпечення та призначено на посаду звукометрист-радіотелефоніст 4 обслуги 2 взводу звукометричної розвітки військової частини військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, Установи, тощо).

Відтак, з 10.01.2019 року, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст..1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, ЗСУ, інший військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих його місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на військову службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_3 зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України і законів України, Військової присяги.

Проте, солдат ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 16.08.2019 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді звукометрист-радіотелефоніст 4 обслуги 2 взводу звукометричної розвітки військової частини військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст..9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст..ст. 2-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.1,3 ч.4 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилився від проходження військової служби до 15 години 00 хвилин 24.02.2021 року перебуваючи за місцем свого проживання, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаче ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем за контрактом покинув військову частину НОМЕР_1 та поїхав додому, без поважних на то причин. У скоєному розкаявся, просить не позбавляти його волі.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки досі ОСОБА_3 сумлінно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1(один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (під час проходження військової служби - до командира військової частини, якому підпорядкований); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (під час проходження військової служби - командира військової частини, якому підпорядкований) про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя