Справа № 164/258/21 Провадження №11-сс/802/115/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 26 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. заступника начальника СВ відділення поліції №1 (сел.Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000058 від 17.02.2021 року, а саме: автомобіля марки „Volvo FН 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ „Притані, з напівпричепом „Kogel SN 24, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , лісопродукції породи сосна, загальною кубомасою 42.2590 м.куб., що знаходиться на напівпричепі „Kogel SN24, номерний знак НОМЕР_2 , які були вилучені 16 лютого 2021 року під час проведення огляду місця події.
Слідчий зазначає, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, перешкоджання його приховуванню, збуту, пошкодженню чи знищенню, на нього слід накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 26 лютого 2021 року в задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

При цьому, вирішено негайно повернути:

1) ТОВ „Притані вилучені 16.02.2021 року під час проведення огляду місця події автомобіль „Volvo FН 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , та лісопродукцію породи сосна, загальною кубомасою 34,629 м.куб.;
2) ОСОБА_10 вилучений 16.02.2021 року під час проведення огляду місця події напівпричеп „Kogel SN 24, номерний знак НОМЕР_2 .
Постановляючи рішення про відмову у накладенні арешту на майно слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, передбачених кримінально процесуальним законодавством. В матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які давали б суду підстави вважати, що майно зазначене у клопотанні слідчого, яке подане в межах кримінального провадження №0000058 від 17.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.358 КК України, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому і немає підстав для його арешту.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, яке вказане у клопотанні. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки існує сукупність обґрунтованих підстав вважати, що тимчасово вилучене майно про яке йде мова у поданому слідчим клопотанні, є предметом, знаряддям і засобами вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в кримінальному провадженні. Майно про яке вказує слідчий у клопотанні повністю відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою його збереження - воно підлягає арешту, однак слідчий суддя місцевого суду на дані обставини належної уваги не звернув та прийшов до невідного висновку про відмову в задоволенні клопотання. При цьому, судом не надано належну оцінку наявним у справі документам, в тому числі товарно-транспортним накладним, на які вказував слідчий і прокурор під час розгляду клопотання. Так, не надано повної і об`єктивної оцінки відомостям щодо різниці в об`ємах зазначеної лісопродукції в товарно-транспортній накладній фактичним її об`ємам. Також не взято до уваги той факт, що 11 код мали відповідні маркувальні бирки та відповідають представленій документації, решта колод - 330 за розмірами (довжиною або діаметром) не відповідають представленій документації, з них 18 колод не мали відповідних маркувальних бирок. Однак, зазначене лишилося поза увагою слідчого судді постановленні оскаржуваної ухвали. Крім того, в судовому рішенні не наведено мотивів неврахування даних доказів, що є порушенням п.2 ч.1 ст.372 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляцію підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ній, представника власника майна, який скаргу заперечив через її безпідставність, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд вважає, що за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого та законного висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП №1 (сел.Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені 17.02.2021 року, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені 24.02.2021 року.

Вбачається і те, що16 лютого 2021 року було проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль марки „Volvo FН 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ „Притані, з напівпричепом „Kogel SN 24, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , лісопродукцію породи сосна, загальною кубомасою 42.2590 м.куб., що знаходилась на вказаному напівпричепі.
Постановою т.в.о. заступника начальника СВ ВП №1 (сел.Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 17.02.2021 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000058.

Слідчий доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказане майно вказував про те, що існує сукупність розумних підозр, що воно є доказом злочину кримінальному провадженні №0000058, а тому, саме з метою його збереження, просив накласти арешт.

Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000058, окрім як визнання цього майна речовими доказами постановою слідчого, та підозр, які фактично нічим не підтверджені.

При цьому, апеляційний суд повністю погоджується із мотивами слідчого судді, які викладені у судовому рішенні про те, що органом досудового розслідування жодним доказом не доведено того, що лісопродукція породи сосна, загальною кубомасою 34,629 куб.м. була отримана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, або ж колоди дерев, які перевозились автомобілем марки „Volvo FН 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ „Притані, з напівпричепом „Kogel SN 24, номерний знак НОМЕР_2 , були набуті ТОВ "Притані" внаслідок вчинення злочину. Відсутні докази, які б свідчили про встановлення факту незаконної порубки та наявність незаконно здобутої деревини.

Водночас, як вбачається з матеріалів провадження представником власника майна надані документи про придбання лісодеревини, яка перевозилась вищевказаним транспортним засобом, незаконність яких слідчим чи прокурором, не доведена.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що майно, яке 16 лютого 2021 року було тимчасово вилучено в ході проведення огляду місця події, не може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.358 КК України в кримінальному провадженні за №0000058, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність законних підстав, передбачених кримінально процесуальним законом, для накладення арешту на майно, є вірним.

При цьому, доводи прокурора про те, що слідчим суддею не надано належної правової оцінки наявним у провадженні документам, зокрема товарно-транспортним накладним, на увагу суду не заслуговують, оскільки дані документи судом були оцінені в якості доказів, і вони на думку колегії суддів апеляційного суду жодним чином не свідчать про те, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, може бути доказом злочинів в кримінальному провадженні №0000058.

Усі інші доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду також не беруться до уваги судом, оскільки фактично були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка, а на думку суду апеляційної інстанції фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 26 лютого 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000058, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді