ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8257/21
провадження № 1-кп/753/1300/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000856 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню диниту, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді керівника магазину у ФОП " ОСОБА_5 ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_7 захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
17.03.2021 року приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_5 , де гучно слухали музику, чим порушували спокій жителів вказаного будинку. З метою припинення протиправних дій вказаних осіб, мешканцем будинку, за вказаною адресою по спецлінії «102» здійснено виклик працівників поліції. Близько 01 год. 10 хв. на місце події за вказаною адресою на виклик прибув автопатруль «Рубін-203» в складі інспекторів УПП ДПП у м. Києві ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , які перебували у форменому одязі із розпізнавальними знаками Національної поліції України. З метою припинення вказаних протиправних дій та проведення профілактичної бесіди, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 піднялись на восьмий поверх до квартири АДРЕСА_6 , з якої в той час лунав шум. На стук у вхідні двері вказаної квартири до співробітників поліції вийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вступили в словесну суперечку з останніми, а також стали провокувати конфлікт. В цей час на коридорі біля вказаної квартири перебував ОСОБА_11 , який став фіксувати подію на власний мобільний телефон, проте ОСОБА_4 обурившись цим, вибив мобільний телефон останнього на наніс удар йому в область обличчя, після чого працівником поліції ОСОБА_7 було прийнято рішення про затримання ОСОБА_4 . Під час затримання ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, одягнуті у формений одяг, зовні оснащений загальновідомими ідентифікуючими ознаками працівників поліції, розуміючи що працівники поліції в цей момент діють в межах службових повноважень, передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції, підійшов та наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком руки в область обличчя та ногою в область лівої ноги, спричинивши таким чином останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синця в завушній ділянці зліва; спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани в надбрівній ділянці зліва доверху 0,5 см. від тіла брови; закритої травми лівого гомілково-ступеневого суглобу у вигляді забою медіальних відділів блока таранної кістки, інтерстиціального (часткового) розриву передніх і задніх таранно-малогомілкових зв`язок, помірного синовіту, помірного теносиновіту заднього великогомілкового м`язу, довгого згинача пальців, забою парааотикулярних м`яких тканин, підшкірної гематоми на пер`еднє-зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на нижню третину гомілки та тил всієї поверхні лівої стопи. Після нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник раптовий умисел направлений на здійснення опору працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків. ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 усвідомлюючи що перед ними знаходяться працівники правоохоронного органу, одягнуті у формений одяг, зовні оснащений загальновідомими ідентифікуючими ознаками працівників поліції, розуміючи що працівники поліції в цей момент діють в межах службових повноважень, передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, ігноруючи законні вимоги працівників поліції почали чинити опір з метою недопущення їх затримання, що виражався у шарпанні за елементи однострою, штовханині. Під час якої у ОСОБА_7 , було зірвано нагрудний жетон, вибито з рук службовий планшет, у ОСОБА_10 зірвано головний убір з елементами розрізнення Національної поліції України.
Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, а обвинувачений ОСОБА_4 свою вину увчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України визнали у повному обсязі, щиро розкаялися та суду показали, що вчинили злочини які їй інкриміновано, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачені підтвердили, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до них недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, а обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та не оспорють фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вони правильно розуміють зміст пред`явленого їм обвинувачення та не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності їхньої позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченим порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків та за ч. 2 ст. 342 КК України як вчинення опору працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за за ч. 2 ст. 342 КК України як вчинення опору працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченем згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України не встановлені. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений має на утриманні неповнолітню дитину та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 345 та ч. 2 ст. 342 КК України із визначенням останочної міри покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного його характеристики та міцні саціальні зв"язки, позицію потерпілого який не наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений має на утриманні малолітню дитину, працює, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України, також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, виключно позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки та позицію потерпілого який не наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути із обвинувачених, солідарно. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 345 та ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 4 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 342 КК України у виді 3 років обмеження волі; На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років обмеження волі. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та користь дрежави 829 гривень 60 копійок за проведення судово медичної експертизи № 042/1-169-2021 від 08.04.2021 року. Речові докази - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: