Провадження №1-кп/522/572/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021року Місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003947 від 28.07.2019, №0000941 від 01.03.2020 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ашаки Ойсузли, Тулгуцького району, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, має середню освіту, без визначеного місця реєстрації на території м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України, ч.2 ст.263, ч.1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
УСТАНОВИВ:
Приморським районним судом м.Одеси розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України, ч.2 ст.263, ч.1 ст.121 КК України.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає.

Прокурор не звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно ч.3 ст.331 КК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Розглядаючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступне.

Під час судового засідання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 терміном на шістдесят днів, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я особи, які караються позбавленням волі до восьми та десяти років., доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали.
Захисник та обвинувачений просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я особи, які караються позбавленням волі до восьми та десяти років.
ОСОБА_3 не одружений , офіційно не працевлаштований, має середню освіту, без визначеного місця реєстрації на території м. Одеси,, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дає підстави вважати, що обвинувачений , перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, переховуватися від суду чи впливати на свідків і потерпілих.
Ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для задоволення клопотання прокурора.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Тому клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Враховуючи, що ОСОБА_3 тривалий час перебуває під вартою у ДУ «Слідчий ізолятор, утім завершити судовий розгляд протягом розумного строку не можливо з об`єктивних причин, визнає вину у вчиненні злочину, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 розмір застави, як запобіжний захід, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись Гл.18, ст.ст.314-316, 291, 342-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб до 15.10.2021 року включно з розміром застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 102150 (сто дві тисячі сто п`ятдесят ) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, з обставин скоєння кримінального правопорушення.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.
Суддя:

17.08.2021