696/790/19
1-кп/703/180/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.07.2019р. за № 0000310, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, на утримання неповнолітніх дітей не має, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз 12.08.2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнена 14.03.2017 року по відбуттю покарання
у вчиненні кримінальних праворушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
у присутності обвинуваченої ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 , 06.07.2019 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, відкрито, достовірно знаючи, що перебуває в полі зору потерпілого викрала його мобільний телефон «iPhone-4» вартістю 900 грн. в комплекті з сім картою Kyivstar вартістю 35 грн., чим заподіяла ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 935 грн., після чого, не реагуючи на прохання потерпілого повернути викрадене, з вказаним майном з місця події зникла.
Вона ж, 06.07.2019 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з особистих спонукань, відкрито, достовірно знаючи, що перебуває в полі зору потерпілого викрала паспорт громадянина України НОМЕР_1 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, не реагуючи на прохання потерпілого повернути викрадене, з зазначеним документом з місця події зникла.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 висловлювалася непослідовно. При розгляді справи спочатку не визнавала вину у пред`явленому обвинуваченні. Під час надання показань, не заперечувала факту заволодіння майном потерпілого, однак свою позицію пояснювала відповіддю на дії потерпілого, який продав її телефон свому братові, а гроші залишив собі. Вказувала, що забрала телефон у потерпілого до того моменту, коли він поверне їй власний. Заперечувала факт заволодіння паспортом потерпілого. У судових дебатах вказувала, що бажає виправитися.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що перебував з ОСОБА_8 у дружніх стосунках, з квітня по травень 2018 року співмешкали разом. Згодом вона йому зателефонувала і попросила допомогти їй продати телефон. Сказала, що на отримані кошти разом поїдуть на море. Він зателефонував брату, бо знав, що той хоче купити телефон для матері, і запропонував йому цей телефон. Він, брат та ОСОБА_8 зустрілись біля магазину. Брат дав 800 грн. і ОСОБА_8 погодилась за таку суму його продати. В цей же день вони поїхали на море. Повернулись з моря через день, а через добу вранці ОСОБА_8 зателефонувала до нього і сказала, що документи на телефон залишились у неї, якщо він його не поверне, то вона звернеться до поліції. Після обіду близько 5 години обвинувачена приїхала до нього додому. З нею був якийсь чоловік з битою. Вони зайшли до будинку, а саме до веранди. Цей чоловік вимагав, щоб він повернув ОСОБА_8 телефон, на що він відповів, що йому за ним потрібно йти до іншого будинку. В цей час ОСОБА_8 забрала його телефон і сказала, що поверне його, після той як він віддасть їй її телефон. Він вийшов з будинку і пішов в напрямку до будинку матері. В подальшому вони зустрілись біля кафе, однак телефон у матері він не забрав. Мілевська не пропонувала повернути гроші за проданий телефон, лише вимагала його повернути. Коли він повернувся додому, то помітив, що зник його паспорт і таблетки, які він отримує під час замісної терапії. Наступного дня його мати зателефонувала на його телефон. Слухавку взяла мати обвинуваченої і повідомила, що телефон в неї вдома, а паспорт в якомусь магазині. Він звернувся до працівників поліції, які під час обшуку дійсно вилучили в матері обвинуваченої його телефон. Згодом зателефонувала ОСОБА_8 до його матері і сказала, що паспорт знаходиться у нього в дворі, зазначали де саме. Вважає, що вона його підкинула. Як вона його брала у нього в будинку він не бачив. У судових дебатах просив не позбавляти обвинувачену волі, вказував, що вони помирилися.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він знайомий з обвинуваченою. На початку 2019 року вона йому зателефонувала і попросила забрати її від районної лікарні в м. Кам`янка і відвезти в с. Пляківку. По дорозі сказала, що в неї забрали телефон, плакала і просила, щоб він допоміг їй забрати телефон чи гроші за нього. Сказала, що знає особу, яка взяла її телефон і де він проживає. За два дні до цього він спілкувався з обвинуваченою і вона йому повідомляла, що має намір продати свій телефон. Марку цього телефону він не пам`ятає, знає, що він був білого кольору. Вони за вказівкою ОСОБА_8 під`їхали до якогось будинку. Він зрозумів, що обвинувачена знайома з особою, яка в ньому проживала, оскільки вона вільно орієнтувалась на подвір`ї, сама відкрила двері. Коли зайшли до будинку, з однієї з кімнат вийшов потерпілий. Свідок запитав у нього чи дійсно він забрав у ОСОБА_8 телефон, на що той дав стверджувальну відповідь. Він сказав, щоб той повернув цей телефон і пішов чекати у машину. Мілевська залишилась з потерпілим у будинку, вони сварились. Через деякий час повернулась обвинувачена і він побачив у неї телефон, він був не білого кольору. На його запитання ОСОБА_8 відповідала, що це телефон потерпілого і вона його забрала для «страховки». Вона поверне телефон потерпілому, коли він віддасть їй її телефон. Чи брала вона інші речі у будинку він не бачив. Оскільки потерпілий не повертався, вони поїхали його шукати, при цьому ОСОБА_8 повідомила, що знає куди той пішов. Зустріли його біля перехрестя, де кафе. Вийшли, ОСОБА_8 і потерпілий почали сваритись. Під час сварки він почув як ОСОБА_8 сказала потерпілому, що не віддасть йому телефон, доки той не поверне її телефон. Розмову про гроші не чув.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий є його рідним братом по матері. Влітку 2019 року він йому зателефонував і сказав, що є телефон на продаж. Він знав, що я хочу купити телефон для матері. Запевнив, що телефон некрадений, що є на нього коробка та документи. Він погодився. В цей час свідок повертався додому з роботи і до нього на таксі під`їхали брат з ОСОБА_8 . Разом вони поїхали до магазину, що неподалік від будинку свідка. ОСОБА_10 телефон та домовилися про ціну у 800 грн. Віддав кошти саме ОСОБА_8 та вони пішли. Мілевська пообіцяла передати йому документи і зарядний пристрій до телефону. Згодом від брата дізнався, що ОСОБА_8 приїжджала до нього з якимось чоловіком і вимагали повернути телефон. Вони його побили, забрали у нього його телефон, паспорт і таблетки.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що обвинувачена її донька. У неї з потерпілим були стосунки. Одного разу, не пам`ятає день і час, вони приїхали разом. Півдня вони перебували в неї вдома, потерпілий поставив свій телефон заряджатись у літній кухні і забув його. На наступний день він приїхав з працівниками поліції і сказав, що цей телефон вкрала її донька. Вона добровільно видала цей телефон.

Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, суд приходить до висновку, що:
з показань потерпілого, свідка ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно, відкрито, незаконно заволоділа майном ОСОБА_5 ;
показаннями самої обвинуваченої, яка не заперечувала факт вилучення майна ОСОБА_13 з його володіння, однак пояснювала це намаганням примусити потерпілого повернути її телефон. Суд не приймає позицію обвинуваченої щодо навності права на майно потерпілого з огляду на їх спільне проживання враховуючи, що їх стосунки не мали ознаки родинних, періодичне ж проживання разом не може впливати на зміну статуса майна;
показання потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9 , які вказували, що ОСОБА_3 особисто отримала кошти від ОСОБА_14 за власний телефон підтверджують, що перед Мілевською у потерпілого не було фінансових зобов`язань;
- даними протоколу огляду місця події від 07.07.2019 року з фототаблицею за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_15 (мати ОСОБА_8 ) видала телефон "IPhone 4" чорного кольору з sim-картою НОМЕР_2 ;
- протоколом огляду предметів від 10.07.2019р. з фототаблицею під час якого оглянуто телефон "IPhone 4" з IMEI НОМЕР_3 , сім-карта оператора Kyivstar НОМЕР_2 , картонну коробку до мобільного телефону "IPhone 4", на якій зазначено IMEI НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно протоколу огляду місця події від 09.07.2019 року надав потерпілий у приміщенні Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області,
та вищевказані докази в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та кримінального проступку за ч.3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, а пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення знайшло своє підтвердження під час судового розгляду та у суда відсутні сумніви щодо її винуватості.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досліджуючи дані про особу ОСОБА_3 суд враховує, що вона повторно вчинила тяжкий злочин та кримінальний проступок, раніше неоднаразово судима за корисливі злочини, характеризується посередньо, позбавлена батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, факт незаконного заволодіння майном визнала, що суд враховує в якості обставини, що пом`якшують покарання відповідно до положень ст. 66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставини судом не встановлено.
За таких обставин, суд призначає покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, однак враховуючи позицію сторони обвинувачення, відсутність серйозних наслідків від кримінальних правопорушень, бажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з максимальним іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та вважає таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та перевиховання.
Судові витрати у провадженні відсутні, долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370- 374, 394 КПК України, суд
ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.186 КК України, кримінального проступку за ч.3 ст.357 КК України, призначивши покарання:
за ч.2 ст.186 КК України - чотири роки позбавлення волі,
за ч.3 ст.357 КК України - один рік обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропонована відповідна посада (робота).

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку.

Речові докази у провадженні: телефон "IPhone 4" з IMEI НОМЕР_3 з коробкою до нього, сім-карта оператора Kyivstar НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити потерпілому за належністю, звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1