Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2710/20
номер провадження 1-в/695/26/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Золотоніського

МРП з питань пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши подання начальника Золотоніського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 був засуджений 22.10.2019 року Канівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з наданням іспитового строку 1 рік.
Начальник Золотоніського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_7 на адресу суду направив подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 і направлення його згідно з вироком Канівського міськрайонного суду від 22.10.2019 року для відбуття призначеного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Подання мотивовано тим, що перебуваючи з 02.12.2019 року на обліку Золотоніського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став. 12.12.2019 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, та встановлено дні явки на реєстрацію, а саме 1-й та 3-й четвер кожного місяця.

19.12.2019 року ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію без поважних причин, про що 20.12.2019 року йому винесено застереження у вигляді письмового попередження про недопущення в подальшому порушення встановлених судом обов`язків.
06.08.2020 року та 20.08.2020 року ОСОБА_5 повторно не з`являвся на реєстрацію без поважних причин.
Засуджений свідомо не сприйняв наданої державою довіри, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та постає питання про доцільність його подальшого перевиховання в місцях позбавлення волі.
У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала та просила задовольнити.
Засуджений у судовому засіданні просив суд не направляти його в місця позбавлення волі, відмовити в задоволенні подання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що неявки засудженого на реєстрацію не мають систематичного характеру, відповідно це не може свідчити про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. Просив відмовити у задоволенні подання.
Заслухавши учасників процесу та ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з наданням іспитового строку терміном 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_5 зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирок набрав законної сили 21.11.2019 року.
12.12.2019 р. ОСОБА_5 дав підписку, в якій він засвідчив, що ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання.
Постановою начальника Золотоніського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області від 12.12.2019 р. ОСОБА_5 призначено дні явок 1-й та 3-й четвер кожного місяця.
Згідно з копією листка реєстрації ОСОБА_5 з`являвся на реєстрації з 02.01.2020 р. по 16.07.2020 р. включно.
Відповідно до копії листка реєстрації ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію 19.12.2019 р., 06.08.2020 р. та 20.08.2020 р.
Відповідно до ч.2 ст.78 КК України суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання у разі, коли він не виконує покладені на нього судом обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Упродовж іспитового строку і до теперішнього часу, нового злочину засуджений не вчинив та до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обов`язковою умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання є відсутність об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості виконувати обов`язки, визначені законом та покладені на нього судом.
Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч.2ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Однак, як вбачається із листка реєстрації, на день звернення до суду з цим поданням, засуджений ОСОБА_5 за час випробувального терміну допустив три неявки на реєстрацію та 14 разів з`явився, після неявки засуджений повідомляв орган пробації про причини неявки, про що у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_5 . Неявки засудженого не мають систематичного характеру, а отже злісності ухилення засудженого від виконання зобов`язань за вироком суду не доведено. Відсутність наміру в засудженого ухилитися від виконання покладених на нього обов`язків підтверджується його добровільним з`явленням до органу пробації після кожної неявки.
Суду не було надано переконливих доказів невиконання покладених на засудженого обов`язків та систематичності вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_5 не надав суду докази поважності причин неявок на реєстрацію, суд враховує, що його неявки не мали систематичного характеру, а також враховує, що за час перебування на обліку, ОСОБА_5 за місцем мешкання характеризується задовільно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Отже, суд не знаходить доказів злісного ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених вироком суду, і вважає, що направлення засудженого для відбування призначеного покарання буде передчасним та не відповідатиме меті звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.
На підставі зазначеного та керуючись ч.2 ст.78 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 7 днів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 05 квітня 2021 року о 15-25 год.

Суддя ОСОБА_1