Справа № 727/906/21
Провадження № 1-кп/727/174/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці кримінальне провадження №0000099 від 25січня 2021 року по обвинуваченню: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, - В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 21.01.2021 року приблизно о 00:30 год., діючи умисно, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій, шляхом пошкодження кріплення навісного замка, проник в підвальне приміщення, яке відноситься до квартири АДРЕСА_2 , звідки протиправно, таємно викрав лазерний рівень із штативом помаранчевого кольору, вартістю 2100 гривень та ножиці по металу чорно-червоного кольору, вартістю 100 гривень; після чого, з місця вчинення злочину пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2200 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, 24.01.2021 року, о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій; шляхом зриву навісного замка фомкою принесеною з собою, проник до підвального приміщення, що відноситься квартири АДРЕСА_2 , звідки, повторно, таємно викрав - трьохсекційний чохол, зеленого кольору із червоними полосами, марки «BratFishing», моделі «Silver 1503», вартістю 450 гривень, усередині якого знаходились: вудочка, марки «Kalipso», чорного кольору з світло-коричневими вставками (ручками), довжиною 2,7 метра, вартістю 130 гривень, вудочка, марки «Bravo», чорного кольору, довжиною 3,3 метра, з світло та темно коричневими вставками (руками), вартістю 400 гривень, вудочка марки «Weida» чорного кольору, з чорним вставками (ручками) довжиною 3,9 метра, вартістю 600 гривень, вудочка (спінінг) марки «Daiwa» чорного кольору, з коричневими вставками (ручками) довжиною 2,6 метра, вартістю 900 гривень, вудочка металевого кольору (без марки), довжиною 2,10 - 2,30 метра, вартістю 200 гривень, вудочка марки «Weida» чорного кольору, з чорним вставками (ручками) довжиною 3,9 метра, вартістю 600 гривень, котушки для вудочок в кількості 4-х штук, фірми «Койот» чорного кольору із золотистими вставками, вартість однієї становить 300 гривень, на загальну суму 1200 гривень, нитка (жилка) в кількості 4-х котушок, вартість однієї котушки з ниткою становить 100 гривень, загальна вартість котушок становить 400 гривень, шуруповерт марки «Макіта» зелено-чорного кольору із зарядним пристроєм до нього, вартістю 1800 гривень. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений, з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 6680 гривень.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_7 , 25.01.2021 року, в період часу з 03 години 00 хвилин по 04 годину 00 хвилин ночі, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, протиправно, повторно, з метою викрадення чужого майна проник до підвального приміщення, яке відноситься до квартири АДРЕСА_2 , однак, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для закінчення свого злочинного умислу, з причин, що не залежали від його волі, так як був виявлений потерпілим ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вищенаведених кримінальних правопорушень визнав. Суду надав показання в яких не заперечував викрадення майна з підвального приміщення по АДРЕСА_3 , а саме, лазерного рівня, ножиців по металу. Пояснив, що через день після першої крадіжки, він повторно прийшов до вказаного підвального приміщення, однак, оскільки його зупинив у під`їзді незнайомий чоловік, він пішов, та згодом через кілька годин повернувся до підвального приміщення та викрав чохол з вудочками та шуруповерт. Також пояснив, що при третьому поверненню до підвального приміщення, з метою щось викрасти, він був на місці затриманий потерпілим, який викликав працівників поліції. Повністю визнав вартість викраденого майна, вказану в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, просив його суворо не карати, застосувати вимоги ст. 75 КК України.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_4 .

Так, потерпілий ОСОБА_4 під присягою, суду надав показання про те, що 21 січня 2021 року він спустився до належного йому підвалу, що знаходиться в будинку АДРЕСА_3 та виявив відсутність лазерного рівня на ножиців по металу. Наступного дня, увечері він спустився до підвалу, та побачив у під`їзду біля входу в підвал незнайомого йому чоловіка, який намагався відчинити двері. В незнайомому йому чоловікові він упізнав в залі суду обвинуваченого ОСОБА_7 , який на той час йому пояснив, що сплутав будинку і пішов. Однак, коли він з 23 на 24 число січня місця п.р. знову спустився до підвалу, виявив відсутніми шуруповер та вудочки, які були складені в чохлі. Він вирішив впіймати злодія та став слідкувати і коли побачив що незнайомий чоловік зайшов до підвалу, він пішов за ним, та разом із сусідом затримав обвинуваченого. Ним було викликано працівників поліції, та він написав заяву про викрадене в нього майно. Позовні вимоги підтримав частково, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 йому частково відшкодував матеріальну шкоду, в частині моральної вимоги підтримав і просив суворого не карати обвинуваченого.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння ОСОБА_7 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд, з врахуванням позиції прокурора, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Вимоги ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 337 КПК України обвинуваченому ОСОБА_7 в засіданні було роз`яснено.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ст. 185 ч.3 КК України

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаявся і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст за обставинами пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях робив висновки про те, що повна, детальна інформація щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактами, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції. При цьому, судом враховується і практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують фактичні обставини, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у інше приміщення, а також ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення. Кваліфікація дій, стороною захисту не оспорюється.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисні злочини, які відповідно до статті 12 КК України за категорією є тяжкими. Злочини вчинені з корисливих мотивів та внаслідок їх вчинення заподіяна шкода потерпілому, яка частково відшкодована.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Виходячи, з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують; без урахування й належної оцінки всіх цих обставин, у своїй сукупності, обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд враховує його визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів (п.1 ч.1 ст. 66 КК України), часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Досліджуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , судом вставлено, що останній має постійне зареєстроване місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчить досліджена довідка ВІТ ГУНП у Чернівецькій області. На обліку в наркологічному диспансері перебуває з 2017 року; на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, не працює, сім`є не має.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши усі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у межах санкції ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи вищенаведене, обставини які обтяжують і пом`якшують покарання ОСОБА_7 , дані про винну особу, з врахуванням думки потерпілого, часткового відшкодування завданої шкоди, щодо призначення обвинуваченому покарання суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції останнього від суспільства і йому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з можливим застосуванням до нього вимог ст. ст. 75, 76 КК України

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення покарання має бути співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Вказане вище покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідатиме вимогам ст. 65 КК України; є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_4 в суд, до початку розгляду справи подано, цивільний позов. За заявленими вимогами, зменшеними в судовому засіданні, просить стягнути з відповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2100 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Заявлені вимоги підтримані в засіданні представником, адвокатом ОСОБА_8 .

Обвинуваченим, відповідачем позовні вимоги визнано в повному обсязі.

Суд, вивчивши відповідно заявлені цивільні позови потерпілого цивільного позивача, вислухавши думку прокурора, який просив задовольнити позов, позицію інших учасників процесу, зважає на наступне.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України. Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Визначення цивільного позивача у кримінальному провадженні та права такої особи передбачено ст. 61 КПК України. Згідно із ч. 1 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 62 КПК України, права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до положень ст.ст. 128,129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, з урахуванням наведених вимог закону, визнання позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2100 грн. обвинуваченим, відповідачем ОСОБА_7 , суд вважає що вказана сума завданої злочинами шкода підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення,, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно постанови (п. 39) Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (не майнової шкоди)» від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти-витрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, викликаних переживаннями з приводу вчинених крадіжок, порушення у зв`язку із цим нормального життя потерпілого, цивільного позивача, враховуючи принцип розумності і справедливості, а також із врахуванням також визнання позовних вимог обвинуваченим, суд вважає можливим стягнути на користь потерпілого з обвинуваченого ОСОБА_7 10.000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні. Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього нічного арешту, до вступу вироку в законну силу, залишити обраним.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч.3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі

за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України - один рік шість місяців позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з іспитовим строком на один рік шість місяців, та покладенням на ОСОБА_7 , згідно пунктів 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також обов`язку визначеного п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді домашнього нічного арешту залишити застосованим, до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданого Шевченківським РВ УДМС України у Чернівецькій області 05.02.2013 року на користь ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_4 - 2100 грн. матеріальної та 10.000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Речові докази в рамках кримінального провадження № 0000099 від 25січня 2021 року, за постановами слідчого, зокрема:

від 25.02.2021 року та віж 26.01.2021 року - трьохсекційний чохол, зеленого кольору із червоними полосами, марки «BratFishing», моделі «Silver 1503», вудочку, марки «Kalipso», чорного кольору з світло-коричневими вставками (ручками), довжиною 2,7 метра, вудочку, марки «Bravo», чорного кольору, довжиною 3,3 метра, з світло та темно коричневими вставками (руками), вудочку марки «Weida» чорного кольору, з чорним вставками (ручками) довжиною 3,9 метра, вудочку (спінінг) марки «Daiwa» чорного кольору, з коричневими вставками (ручками) довжиною 2,6 метра, ножиці по металу чорно-червоного кольору; вудочку марки «Weida» чорного кольору, з чорним вставками (ручками) довжиною 3,9 метра; вудочку металевого кольору (без марки), довжиною 2,10 - 2,30 метра; котушки для вудочок в кількості 4-х штук, фірми «Койот» чорного кольору із золотистими вставками з ниткою (жилка) повернути потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1