Номер провадження: 11-сс/813/1188/21
Номер справи місцевого суду: 504/2296/21 1-кс/504/706/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.07.2021, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно в межах кримінального провадження №0000516 від 14.07.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000516 від 14.07.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 14.07.2021 під час проведення огляду місця події за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Фонтанка на території парковки по пр-ту Набережному та біля ресторану «Море», зокрема, на:

- карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ;

- ніж в чохлі «Колумбія» № НОМЕР_2 ;

- 6 патронів калібру 5,45х39;

- мобільний телефон марки «Айфон 6»;

- металевий кастет;

- 2 магазини до автомату;

- спецзасіб ПР-73;

- металевий предмет, ззовні схожий на пістолет;

- телескопічний предмет;

- 12 гільз з різними маркуваннями на них, із забороною власнику чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання зникненню, пошкодженню або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відмовлено в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_5 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 є ОСОБА_10 ; автомобіль марки «Lexus ES350», д.н.з. НОМЕР_7 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

Обґрунтовуючи постановлене рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені слідчим речі, а саме: карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; ніж в чохлі «Колумбія» № НОМЕР_2 ; 6 патронів калібру 5,45х39; мобільний телефон марки «Айфон 6»; металевий кастет; 2 магазини до автомату; спецзасіб ПР-73; металевий предмет, ззовні схожий на пістолет; телескопічний предмет; 12 гільз з різними маркуваннями на них, відповідають критеріям речових доказів.

Натомість, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобілі, слідчий суддя дійшов переконання про те, що в наданих матеріалах відсутні жодні докази того, що транспортні засоби марки «Renault Megane» д/н НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Toyota Camry» д/н НОМЕР_5 ; автомобіль марки «Lexus ES350» д/н НОМЕР_7 відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною, тобто слідчий в клопотанні не навів належну правову підставу, можливість використання автомобілів як доказу у кримінальному провадженні, а також не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , не оскаржуючи зазначене судове рішення в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майна та відмови в накладенні арешту на автомобілі марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_5 , та «Lexus ES350», д.н.з. НОМЕР_7 , не погодилась із оскаржуваною ухвалою в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , зазначивши, що вона є незаконною, необґрунтованою та постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки поза увагою слідчого судді залишилось те, що саме на вказаному транспортному засобі підозрюваний прибув до перехрестя автодороги М-28 зі сполученням «Одеса-Южне» на кут із вул. Гагаріна в с. Фонтанка Одеського району Одеської області, у його багажному відділенні знаходилась та зберігалась вогнепальна зброя карабін «Вулкан ТК» НОМЕР_9 , з якого у подальшому підозрюваний здійснив постріли та порушив нормальний рух транспорту на автомобільному шляху М28, тобто вказаний автомобіль відповідає критеріям речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та накласти арешт із забороною власнику чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання зникненню, пошкодженню або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на наступне майно: - карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; - ніж в чохлі «Колумбія» № НОМЕР_2 ; - 6 патронів калібру 5,45х39; - мобільний телефон марки «Айфон 6»; - металевий кастет; - 2 магазини до автомату; - спецзасіб ПР-73; - металевий предмет, ззовні схожий на пістолет; - телескопічний предмет;- 12 гільз з різними маркуваннями на них;

- автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_6 .

Відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_5 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 є ОСОБА_10 та автомобіль марки «Lexus ES350», д.н.з. НОМЕР_7 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, хоча була належним чином та своєчасно сповіщена про дату, час та місце апеляційного розгляду, в прохальній частині апеляційної скарги просила апеляційний розгляд здійснювати без участі прокурора.

Враховуючи неявку сторони обвинувачення в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлюють, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000516 від 14.07.2021 (а.с. 1-4) вбачається, що слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР (а.с. 9), СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за повідомленням посадової особи, зокрема, у зв`язку із надходження до чергової частини зазначеного вище відділу поліції рапорту начальника СВ ОСОБА_11 про те, що 14.07.2021 о 17:40 год. при перегляді телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було виявлено відеозапис тривалістю 50 секунд із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », викладене о 17:07 год. 14.07.2021, в ході перегляду якого встановлено групу осіб, яка вчинила хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

В подальшому, в ході проведення 14.07.2021 огляду місця події за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Фонтанка на території парковки по пр-ту Набережному та біля ресторану «Море» (а.с. 17-20) та обшуку автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 25-29), було виявлено та вилучено: карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; ніж в чохлі «Колумбія» № НОМЕР_2 ; 6 патронів калібру 5,45х39; мобільний телефон марки «Айфон 6»; металевий кастет; 2 магазини до автомату; спецзасіб ПР-73; металевий предмет, ззовні схожий на пістолет; телескопічний предмет; 12 гільз з різними маркуваннями на них, які в подальшому постановою слідчого від 15.07.2021 (а.с. 34-36) визнані речовими доказами в зазначеному провадженні, на них оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт та деякі з них вочевидь можуть містити на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, якщо воно вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Натомість, оцінюючи надані апеляційному суду матеріали, колегія суддів констатує, що органом досудового розслідування не було надано жодних доказів того, що вилучений автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , може бути доказом вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, був знаряддям скоєння злочину, зберіг на собі сліди вказаного злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Факт того, що на зазначеному транспортному засобі підозрюваний ОСОБА_6 переміщувався та, вийшовши з нього, здійснив постріли не свідчить про відповідність такого автомобіля критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки під час обшуку вказаного транспортного засобу були вилучені речі, які мають безпосереднє відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, були знаряддями вчинення злочину, а також зберегли на собі його сліди.

Відтак, апеляційний суд в даному випадку наголошує на тому, що слідчим у клопотанні, всупереч вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, не було наведено належної правової підстави та мети, а також відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_6 .

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що сам по собі факт визнання органом досудового розслідування вищезгаданого автомобіля речовим доказом не доводить тих обставин, що такий транспортний засіб відповідає критеріям, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів в межах зазначеного кримінального провадження за ознаками ч. 4 ст. 296 КК України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки наведені в клопотанні транспортні засобі, зокрема, автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , не є речовими доказами в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні №0000516 від 14.07.2021.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського райсуду Одеської області від 19.07.2021, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, перелік якого зазначено в мотивувальній частині ухвали, в межах кримінального провадження №0000516 від 14.07.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4