Справа №950/768/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/288/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

27 серпня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 950/768/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 17.05.2021 щодо відмови у задоволенні клопотання щодо арешту майна,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна СФГ «Перлина» адвоката ОСОБА_8

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт з метою збереження речових доказів на деревину, яка була виявлена та вилучена в ході проведення огляду території земельної ділянки, а саме на: 128 колод деревини вільхи довжиною 4 м; 34 колоди деревини вільхи довжиною 2 м; 25 колод деревини осики довжиною 4 м; 2 колоди (половини) деревини осики довжиною 4 м; 11 колод деревини осики довжиною 2 м; 9 колод деревини верби довжиною 4 м, оскільки вилучена деревина є предметом кримінально протиправних дій, зберегла на собі сліди кримінального правопорушення , які можуть бути використані, як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення. Проте у клопотанні було зазначено, що на вказане майно необхідно накласти арешт з метою заборони розпоряджатися ним, знищувати та проводити інші дії, оскільки одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення майно може бути повністю або частково знищене. Крім того, в рамках кримінального провадження є необхідність в експертному дослідженні даних речових доказів та встановлення суми завданих навколишньому природному середовищу збитків з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або подання цивільного позову, зважаючи на велику кількість та обсяг вилученого майна. Однак слідчим суддею доводи сторони обвинувачення з цього приводу враховані не були.

13.05.2021 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженим із прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000020 від 12.04.2021 за ч. 1 ст. 246 КК здійснюється досудове розслідування за фактом того, що невстановлена особа на території Лебединської міської територіальної громади здійснила незаконний поруб дерев породи «Вільха» та інших порід. Кримінальне провадження розпочате на підставі заяви старости Гарбузівського старостинського округу ОСОБА_10 . Відомості за даним фактом 12.04.2021 були внесені до ЄРДР за № 0000020 прокурором Сумської окружної прокуратури.

В ході проведення досудового розслідування в період часу з 11 год. 40 хв. 06.05.2021 до 17 год. 20 хв. 12.05.2021 на території земельної ділянки, яка розташована на відстані близько 2 км від с. Гарбузівка з лівого боку від ґрунтованої дороги, яка веде до с. Ситники проведено огляд місцевості, в ході якого виявлено 354 пенька сиро ростучих дерев та вилучено деревину в колодах, яка незаконно добута внаслідок самовільного порубу.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 17.05.2021 у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна відмовлено. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що вилучені під час огляду речі могли зберегти на собі сліди імовірного кримінального правопорушення , можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та можуть містити ознаки речових доказів, проте в судовому засіданні не було наведено доказів, які б свідчили, що при проведенні огляду земельної ділянки чи при вчиненні інших процесуальних дій під час досудового розслідування здійснювався спротив з метою створення перешкод працівниками правоохоронних органів чи існують інші достатні підстави для обмеження прав їх володільця і накладення на них арешту.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу про накладення арешту на майно, доводи представника власника майна ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а ч. 3 цієї статті регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-3, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3-4 ч. 2 ст. 170 КПК); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, умотивувавши своє рішення належним чином, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст. 170-173 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування щодо здійснення невстановленою особою на території Лебединської міської територіальної громади незаконного порубу дерев породи «Вільха» та інших порід дерев, за фактами чого 12.04.2021 до ЄРДР внесені відомості за ч. 1 ст. 246 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період часу з 11 год. 40 хв. 06.05.2021 до 17 год. 20 хв. 12.05.2021 на території земельної ділянки, яка розташована на відстані близько 2 км. від с. Гарбузівка з лівого боку від ґрунтованої дороги, яка веде до с. Ситники проведено огляд місцевості в ході якого виявлено 354 пенька сиро ростучих дерев та вилучено деревину в колодах, яка незаконно добута внаслідок самовільного порубу.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тобто було знаряддям чи предметом незаконної порубу дерев, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду даної ухвали слідчого судді факт вчинення незаконного порубу дерев своє підтвердження не знайшов, оскільки стороною обвинувачення не було надано жодних доказів, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та причетних до нього осіб, а також потерпілих у даному кримінальному провадженні, яким би була завдана певна шкода, що у сукупності з іншими обставинами і свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на зазначене вище майно.

При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні й інші законні підстави, з метою забезпечення яких допускається арешт майна, а саме відсутність у санкції ч. 1 ст. 246 КК додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також даних про відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди (цивільний позов).

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча формально КПК і дає підстави для втручання у право володіння майном, однак відсутні достатні підстави для такого втручання у спосіб, що суттєво обмежує права власника цього майна, а тому таке втручання не може бути виправданим, так як воно не здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» і за відсутності об`єктивної необхідності в цьому.

У випадку накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого, втручання у право власності буде здійснене без дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами власника майна, який так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що існують правові підстави для арешту майна, а саме накладення арешту з метою заборони розпоряджатися ним, знищувати та проводити інші дії, оскільки одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення майно може бути повністю або частково знищене, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені наданими слідчим матеріалами провадження, а тому, як зазначалося вище, і відсутні законні та обґрунтовані підстави для накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність експертного дослідження даних речовин, то вони можуть бути вилучені і використані зразки відповідних речовин. При цьому колегія суддів враховує і той факт, що незважаючи на те, що особи, які здійснили поруб дерев є відомими, не заперечують вчинення ними порубу дерев, орган досудового розслідування так і не оголосив нікому підозри за ч. 1 ст. 246 КК, будь-якої експертизи щодо розміру завданих збитків не призначив, потерпілого не встановив, доводів власника майна щодо законності порубу дерев не перевірив та не спростував і фактично слідчих дій не проводить, хоча досудове розслідування триває з 12.04.2021 майже п`ять місяців, що свідчить про необґрунтованість претензій з боку правоохоронних органів до власника майна.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 17.05.2021 щодо відмови у накладенні арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4