Справа №932/1048/21
провадження №1-кс/932/2038/21
УХВАЛА
Іменем України
03 червня 2021 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання Дніпровської міської ради, від імені якої діє ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2016 року по справі № 201/13116/16-к, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000798 від 13.09.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання Дніпровської міської ради, від імені якої діє ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2016 року по справі № 201/13116/16-к, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000798 від 13.09.2016 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2016 р. по справі № 201/13116/16-к, накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . На дату подання даного клопотання до суду, вище вказане нерухоме майно повернуто його законному власнику територіальній громаді міста в особі Дніпровської міської ради. Дніпровська міська рада, як власник майна не є особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваних/обвинувачених, які вчинили суспільно небезпечне діяння, а також юридичних осіб, щодо яких здійснюється зазначене кримінальне провадження. Враховуючи вище викладені обставини, вважає, що на сьогоднішній день у арешті зазначеного нерухомого майна вже відпала потреба та наявність арешту обмежує законні права Дніпровської міської ради на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомості.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Заявник подав заяву у якій просив розглянути клопотання у його відсутність, на його задоволенні наполягав.

Слідчий подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи думку учасників кримінального провадження приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради є власником квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1). Право власності за територіальною громадою міста в особі Дніпровської міської ради зареєстровано на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі 202/2873/17 від 05.09.2018, про що є відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 31513263 від 07.05.2019.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2016 р. по справі № 201/13116/16-к накладено арешт на зазначене нерухоме майно.

Дніпровська міська рада не була учасником кримінального провадження під час якого було накладено арешт на вище вказані об`єкти нерухомого майна. Ознайомившись із ухвалою суду встановлено, що ухвалу винесено за клопотанням слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000798 від 13.09.2016 року за фактом незаконних дій ліквідаторів арбітражних керуючих комунальних підприємств, які за сприянням службових осіб Дніпропетровської міської ради здійснили незаконне відчуження комунального майна територіальної громади м. Дніпропетровська, яке знаходилося на балансі КВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району міста, КВРЖЕП Ленінського району міста, КЖЕП «Південне», КЖЕП «Лівобережжя», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

13.10.2016 року кримінальне провадження №0000798 від 13.09.2016 року об`єднано у одне кримінальне провадження під №0000777.

28.07.2017р. з матеріалів кримінального провадження № 0000777 виділено в окреме провадження під № 000948 матеріали досудового розслідування, щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000798.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вже було зазначено, кримінальне провадження здійснюється за фактом незаконних дій ліквідаторів арбітражних керуючих комунальних підприємств, які за сприянням службових осіб Дніпропетровської міської ради здійснили незаконне відчуження комунального майна територіальної громади м. Дніпропетровська, яке знаходилося на балансі КВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району міста (), КВРЖЕП Ленінського району міста (), КЖЕП «Південне» (), КЖЕП «Лівобережжя» (), а саме: зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди у період 2012-2013 років всупереч інтересам територіальної громади міста Дніпропетровська допустили відчуження за заниженою вартістю об`єктів комунального майна територіальної громади міста Дніпропетровська, та подальшому незаконному відчуженню об`єктів нерухомого майна, зокрема тих, з яких заявник просить скасувати арешт.

З огляду на вказане, зважаючи, що вищевказаний об`єкт нерухомого майна витребуваний на користь законного володільця - Дніпровської міської ради, право власності на об`єкти нерухомості за останньою відновлено, слідчий не надав заперечень щодо заявленого клопотання, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а тому арешт підлягає скасуванню, а клопотання відповідно - задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання Дніпровської міської ради, від імені якої діє ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2016 року по справі № 201/13116/16-к, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000798 від 13.09.2016 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16.09.2016 р. по справі № 201/13116/16-к щодо:

- квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1