ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/681/21 Справа № 204/8856/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої розглядається
клопотання про продовження застосування
примусових заходів медичного
характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
представника установи ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах особи, відносно якої розглядається клопотання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що згідно на висновку комісії лікарів-психіатрів №1231 від 17.12.2020 року ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує подальшого лікування у закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а тому прийшов до висновку, що заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою відмовити представнику Дніпровської філії СЗНПД" ДУ ЦПЗМНА МОЗ України" в задоволенні заяви від 24.12.2020 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 в умовах психіатричного закладу з суворим наглядом.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що в порушення пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року, вимог ч. 2 ст. 95 КК України суд першої інстанції після закінчення 8 місяців з дня прийняття попередньої ухвали, 14 січня 2021 року приймає ухвалу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру.
Так захисник зазначає, що остання ухвала про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом була прийнята Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 13 травня 2020 року, тобто строк дії цієї ухвали закінчився 13 листопада 2020 року. Однак, комісія лікарів психіатрів була проведена 12 грудня 2020 року (висновок № 1231), і направлено з заявою до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 24 грудня 2020 року, тобто через сім місяців після закінчення строку дії попередньої ухвали.
Крім того, захисник звертає увагу, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 відмовлено.
Разом з тим, захисник вказує, що в порушення норм закону заяву до суду надала представник психіатричного закладу ОСОБА_10 , яка не надавала і не надає ОСОБА_7 психіатричної допомоги.
А також захисник зазначає, що в порушення ст. 370 КПК України суд взагалі не з`ясовував обставини справи, не перевіряв матеріали справи, прийняв рішення лише на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.12.2020 року, не перевірив її об`єктивність і законність, підтвердження медичними документами та іншими доказами.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні особа, відносно якої розглядається клопотання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник установи ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 514 КПК України, ч. 1 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року продовжувалось застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно матеріалів провадження суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів ДФ Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України №1231 від 17 грудня 2020 року, дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.
Цим висновком підтверджується, що ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує подальшого лікування у закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Апеляційний суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів №1231 від 17 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Крім висновку комісії лікарів-психіатрів процесуальний закон не передбачає надання ніяких інших доказів для прийняття судом рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
При цьому, твердження в апеляційній скарзі захисника, що представник психіатричного закладу ОСОБА_10 , яка не надавала і не надає ОСОБА_7 психіатричної допомоги, а тому на його думку, у відповідності вимог закону не може подавати заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає помилковими і такими, що не ґрунтуються на вказаних вище положеннях закону.
За змістом ст. 95 КК України з такою заявою звертається представник закладу, який надає особі психіатричну допомогу. Тобто, твердження в статті який надає особі психіатричну допомогу відноситься саме до закладу, де перебуває особа.
Згідно матеріалів даного провадження заява до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 була подана представником Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» за дорученням ОСОБА_10 , тобто відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, за письмовою заявою представника закладу, де тримається дана особа, що відповідає положенням ст. 514 КПК України.
При цьому, представником Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» було подано заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у строк, передбачений ч. 2 ст. 95 КК України, та її розгляд здійснено відповідно до вимог ст. 514 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення строків звернення з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки комісія лікарів-психіатрів була проведена 12 грудня 2020 року (висновок № 1231), і направлено з заявою до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 24 грудня 2020 року, тобто через сім місяців після закінчення строку дії попередньої ухвали, не є слушними, оскільки ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у визначений термін, а саме відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 12 жовтня 2020 року «на тлі проводимого лікування агресивних дій, дратівливості, напруженості не спостерігалося, конфліктних ситуацій ОСОБА_7 не створював, його поведінка носила спокійний, упорядкований характер, перестав заперечувати хворобливі переживання, а саме: маячні ідеї ревнощів на адресу колишньої дружини та переслідування з боку спецслужб, неадекватну агресивну поведінку у минулому, що свідчить про деяке зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. Критика до скоєного полегшена. Усвідомлення свого психічного стану недостатнє. Не сформовані позитивні лікувальні настанови. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В свою чергу, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року було відмовлено в задоволенні заяви представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 . Таким чином, зазначеною ухвалою рішення про припинення примусових заходів медичного характеру або їх зміну відповідно до ст. 514 КПК України судом не було прийнято, а тому 17 грудня 2020 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, та 24 грудня 2020 року представником закладу було подано заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року відносно ОСОБА_7 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Інших доказів, які б викликали сумнів у правильності висновків суду першої інстанції, суду не надано.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви представника установи проведено судом першої інстанції відповідно до вимог КПК України, з дослідженням доказів щодо стану хворого за час перебування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, внаслідок чого судом було постановлено законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу, підстав для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах особи, відносно якої розглядається клопотання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, відносно ОСОБА_7 у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4