Провадження № 1-кп/686/588/21
18 березня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестна Жиздринського району Калужської області РФ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ОСОБА_5 08 лютого 2019 року близько 06 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Майборського зі сторони вул. Гарнізонної в напрямку до вул. Ракетників в м. Хмельницькому, в порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. (далі ПДР), перед зміною напрямку руху, а саме виконанням маневру правого повороту на прилеглу територію до будинків №№ 13 та АДРЕСА_2 , не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та в порушення вимог п. 10.2. ПДР, з`їжджаючи з вул. Майборського не дав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , напрямок руху якої він перетинав та яка рухалась по проїзній частині прилеглої до вказаних будинків території з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив на неї наїзд передньою правою боковою частиною автомобіля.
В результаті наїзду пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді великої рани м`яких тканин по зовнішній поверхні гомілково-ступневого суглобу правої нижньої кінцівки, відкритих уламкових переломів нижніх кінців обох кісток гомілки правої нижньої кінцівки зі зміщенням уламків, з повним вивихом таранної кістки ступні правої нижньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_5 порушеннями вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР, згідно з якими: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає (п. 10.2).
За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно у вищевказаний час він, керуючи автомобілем «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Майборського зі сторони вул. Гарнізонної в напрямку до вул. Ракетників в м. Хмельницькому, перед зміною напрямку руху, а саме виконанням маневру правого повороту на прилеглу територію до будинків №№ 13 та 15 по вул. Майборського, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з`їжджаючи з вул. Майборського не дав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , напрямок руху якої він перетинав та яка рухалась по проїзній частині прилеглої до вказаних будинків території з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив на неї наїзд передньою правою боковою частиною автомобіля, від якого потерпіла отримала тілесні ушкодження.
Вказані обвинуваченим обставини дорожньо-транспортної пригоди підтвердила потерпіла ОСОБА_4 , на які вони також показали під час проведення з ними слідчих експериментів, що зафіксовано у відповідних протоколах проведення цієї слідчої дії.
Місце інциденту, розташування транспортного засобу після наїзду на потерпілу, його пошкодження, а також дорожня обстановка зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі та фотоілюстраціях до нього. Так, зокрема, за даними цього протоколу наїзд на потерпілу автомобілем «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , відбувся в районі повороту на прилеглу територію до будинків №№ 13 та АДРЕСА_2 ; на вказаному автомобілі виявлені зовнішні пошкодження у вигляді вм`ятини на передньому правому крилі.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 256 від 24.04.2019 р. у потерпілої ОСОБА_4 станом на 08-26.02.2019 р. виявлені тілесні ушкодження у вигляді великої рани м`яких тканин по зовнішній поверхні гомілково-ступневого суглобу правої нижньої кінцівки, відкритих уламкових переломів нижніх кінців обох кісток гомілки правої нижньої кінцівки зі зміщенням уламків, з повним вивихом таранної кістки ступні правої нижньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
За даними висновку судової автотехнічної експертизи № 10.1-0141:19 від 25.04.2019 р. в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. В умовах даної пригоди технічна можливість у ОСОБА_5 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася по тротуару, залежала від виконання ним вимог п.п. 10.2 Правил дорожнього руху України, тобто, виконуючи вимоги вказаного пункту Правил, ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася по тротуару.
Встановлені судом обставини підтверджуються також: дислокацією по вул. Майборського зі сторони вул. Гарнізонної в напрямку до вул. Ракетників в м. Хмельницькому; свідоцтвом про реєстрацію автомобіля «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 ; посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 ; речовим доказом вказаним автомобілем.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 характеризується позитивно, є пенсіонером, раніше не судимий, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості (враховуючи положення ст.ст. 4, 5, 12 КК України), в стані сп`яніння не перебував. Він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, позицію прокурора, потерплої та висновок органу пробації щодо низьких ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався (відомостей про зворотнє суду не представлено), вчинив необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував, а також позицію прокурора та потерпілої, які просили не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, суд дійшов висновку таке додаткове покарання не призначати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи (висновок експерта № 148 від 25.09.2020 р.) ОСОБА_4 в зв`язку з отриманими під час ДТП тілесними ушкодженнями в період з 08.02.2019 р. по 25.07.2019 р. не могла виконувати будь-яку роботу, оскільки перебувала на лікуванні в зв`язку тілесними ушкодженнями, тобто на цей період часу професійна працездатність була повністю втрачена. У ОСОБА_4 станом на 24.09.2020 - 25.09.2020 р. процент постійної втрати загальної та професійної працездатності становить 25%. Оскільки ОСОБА_4 за віком є пенсіонеркою, тому процент втрати професійної працездатності у неї встановлюється безтерміново (тобто без зазначення строку наступного обстеження).
Згідно зі ст. 1195 Цивільного кодексу України (далі ЦК) фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1). У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2). Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів (ч. 3).
За змістом ч. 1 ст. 1202 ЦК відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.
Відповідно до ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон).
За вимогами ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 25 Закону визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:
-для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Відповідно до ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 (володільця вказаного джерела підвищеної небезпеки) на момент скоєння ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі Страховик) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч гривень (поліс № АМ/8394754).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 р. № 2629-VIII мінімальна заробітна плата в період з 08.02.2019 р. по 25.07.2019 р. (період часу повної втрати потерпілою професійної працездатності) становила 4173 грн., а згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 25.09.2020 р. (час встановлення 25% постійної втрати працездатності) мінімальна заробітна плата становила 5000 грн.
Розмір одноразового відшкодування втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності суд визначає станом на дату ухвалення цього судового рішення.
Також зі Страховика на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягають стягненню щомісячні платежі, починаючи з 18 березня 2021 року в розмірі 25% мінімальної заробітної плати, встановленої на 2020 рік, що становить 1250 грн. Виходячи з наведених вище законодавчих норм, враховуючи вищевказану суму одноразового відшкодування втраченого заробітку та ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч гривень, щомісячні платежі підлягають стягненню зі Страховика до 18 червня 2032 року (200 000 грн. 30 438 грн. = 169562 грн. / 1250 грн. = 11 років 3 місяці), а в подальшому з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим потрапила у лікарню та понесла витрати на лікування. Окрім матеріальної шкоди, вчиненням злочину, спричиненими тілесними ушкодженнями та завданням фізичного болю, потерпілій завдано і моральної шкоди, оскільки остання перенесла фізичний біль і душевні страждання, що також значно змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпіла тривалий час лікувалася, переживала за своє здоров`я, не могла вести повноцінний спосіб життя, відчувала дискомфорт і незручності, через що вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачала власний час в зв`язку із зверненням за допомогою до медичних закладів.
На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, ступеню та тривалості моральних і фізичних страждань потерпілої, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 50 000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.
Відповідно до ст.ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 261 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
З урахуванням наведеного потерпіла ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Страховика у розмірі 10 000 грн. (200 000 х 5%), а решту в сумі 40 000 грн. підлягають відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_5 . При цьому суд враховує, що у даному випадку страховою виплатою є двісті тисяч гривень (що дорівнює ліміту відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю), враховуючи розмір відшкодування втраченого заробітку, який підлягає стягненню зі Страховика на користь потерпілої.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_4 не має права на відшкодування втраченого заробітку (доходу), оскільки на час скоєння ДТП вже була непрацездатною та отримувала пенсію, виходячи із положень ст. 43 Конституції України та ч. 3 ст. 1195 ЦК, безпідставні. Досягнення особою пенсійного віку не припиняє її конституційного права на працю та не позбавляє права на отримання відшкодування втраченого заробітку незалежно від того чи отримувала ця особа пенсію. Внаслідок заподіяної потерпілій шкоди завданої ушкодженням здоров`я, остання втратила можливість отримувати заробіток незалежно від власного волевиявлення.
69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ автомобіль «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , слід повернути ОСОБА_6 за належністю (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), скасувавши в порядку ст. 174 КПК України накладений на цей автомобіль ухвалою слідчого судді від 12 лютого 2019 року (справа № 686/3870/19) арешт, у якому відпала потреба.
Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1099 грн. 07 коп. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008) та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень), без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягувати з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_4 щомісячні платежі втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності в розмірі 25%, починаючи з 18 березня 2021 року до 18 червня 2032 року в сумі по 1250 грн. (одній тисячі двісті п`ятдесят гривень) щомісячно.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).
Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 щомісячні платежі втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності в розмірі 25%, починаючи з 18 червня 2032 року до закінчення такого права в сумі по 1250 грн. (одній тисячі двісті п`ятдесят гривень) щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч гривень).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речовий доказ автомобіль «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання керівнику спеціального майданчика для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області (вул. Курчатова, 120Д, м. Хмельницький), повернути ОСОБА_6 за належністю.
Накладений на автомобіль «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді від 12 лютого 2019 року (справа № 686/3870/19) арешт скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1099 грн. 07 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: