Справа № 466/7431/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1243/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6 ,
з участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 980,70 грн. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № 13/1616 від 16.09.2020р.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 02.08.2020р., близько 10:00 год., перебуваючи по вул. Хімічній в м. Львові, поблизу дерева знайшов поліетиленовий згорток із білою порошкоподібною речовиною, в якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №13/1616 від 16.09.2020 року виявлено РVР, віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,6937 грам. В подальшому, переконавшись, що у вказаному згортці знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_6 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року привласнив знайдену психотропну речовину, тобто незаконно придбав таку без мети збуту.

03.08.2020р. близько 16:18 год., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Лемківській, 9 в м. Львові був виявлений працівниками поліції, яким добровільно видав вищевказану психотропну речовину, яку він попередньо незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні та зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

На цей вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, скасувати цей вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як зазначено в апеляційній скарзі, про існування оскаржуваного вироку стало відомо після затримання ОСОБА_6 15.10.2020р. у межах іншого кримінального провадження.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на незаконність вироку суду з огляду на відсутність вираженої згоди обвинуваченого на спрощений порядок розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому, ОСОБА_6 є особою з інвалідністю першої групи, яка потребує постійного стороннього догляду. Його верхні кінцівки не можуть належним чином функціонувати, пальці є паралізованими, відповідно він не може сам себе захищати. Крім цього, ОСОБА_6 з 09.07.2019р. знаходиться на обліку у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері з приводу психічних розладів здоров`я, де і лікується. За таких обставин наявність у ОСОБА_6 фізичних вад та психічних розладів не може свідчити про добровільність його згоди та усвідомлення ним обставин кримінального провадження. Вказує, що жодного адвоката на стадії досудового розслідування ним не залучалось та не призначалось. Таким чином кримінальне провадження по цій справі було здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою відповідно до п.3 ч. 2 ст. 52 КПК України.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6 було ухвалено без виклику обвинуваченого ОСОБА_6 у спрощеному порядку згідно клопотання прокурора.
Копію оскаржуваного вироку скеровано на адресу обвинуваченого згідно супровідного листа від 30.09.2020р. (а.с. 17).
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про день отримання обвинуваченим ОСОБА_6 копії вказаного вироку суду.
Поряд з цим, в апеляційній скарзі зазначено, що про існування оскаржуваного вироку стало відомо після затримання ОСОБА_6 15.10.2020р. у межах іншого кримінального провадження.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 подана 07.11.2020р., що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с.25).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на оскаржуваний вирок суду подана ОСОБА_6 у встановлений ч.2 ст.395 КПК України строк, а отже відсутні правові підстави для вирішення судом апеляційної інстанції питання про поновлення цього строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 не можна вважати таким, що відповідає вимогам ст.370 КПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Як передбачено ч.2 ст.302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000157 від 03.08.2020р. про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України було направлено до Шевченківського районного суду м.Львова разом з клопотанням прокурора про розгляд такого у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
До вказано обвинувального акта долучено заяву обвинуваченого ОСОБА_6 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_9 та засвідчена його підписом, про беззаперечне визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначивши про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.7). Також до обвинувального акту долучено протокол роз`яснення підозрюваному прав, обов`язків а також встановлення факту добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, не оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин і надання згоди на розгляд судом обвинувального акта за відсутності підозрюваного від 25.09.2020р., який містить підпис ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 (а.с.8-11).
Отже, суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000157 від 03.08.2020р. про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, відповідно до вимог ст.ст.381, 382 КК України, у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засідання, за відсутності учасників судового провадження.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.382 КПК України суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

На переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, які викликали необхідність для застосування судом першої інстанції положень ч.3 ст.382 КПК України та призначення розгляду у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку із викликом для участі в ньому учасників кримінального провадження.

Зокрема, така необхідність пов`язана із наявністю у матеріалах кримінального провадження даних про психічний та фізичний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , які породжують обґрунтовані сумніви, щодо повного розуміння та усвідомлення обвинуваченим змісту його заяви про беззаперечне визнання своєї вини у вчиненому, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, а також розуміння роз`яснених йому прав щодо цих обставин.
Так, згідно довідки № 1504д від 11.08.2020р. ОСОБА_6 перебуває на обліку Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру з приводу органічного емоційно-лабільного розладу (а.с. 46 м.к.п.).

Також згідно довідки Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру №2232д від 27.10.2020 року ОСОБА_6 перебуває на обліку з 09.07.2019 року по даний час з приводу психічних розладів (а.с.22).

Те, що обвинувачений ОСОБА_6 виявляє органічний емоційно лабільний (астенічний) розлад підтверджено і висновком судово-психіатричного експерта № 434 від 23.09.2020р. (а.с.75-77 м.к.п.).

Крім цього, згідно довідки серії 12 ААБ № 309529 ОСОБА_6 є особою з інвалідністю І-ої групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с.20-21).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.

ОСОБА_6 був присутнім у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11.02.2021р. та повідомив, що під час досудового розслідування він не спілкувався із захисником і немає із ним жодного контакту, через що попросив апеляційний суд призначити йому захисника,- що фактично породжує думку про формальну участь захисника під час досудового розслідування.

Отже, наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 першої групи інвалідності з приводу наявних у нього фізичних вад, про які зазначено в апеляційній скарзі, з урахуванням встановлених даних про психічний стан обвинуваченого та фактично формальної присутності захисника під час досудового розслідування, на переконання колегії суддів, створює обґрунтовані сумніви щодо наявності в обвинуваченого добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості та усвідомлення ним обставин кримінального провадження.

Враховуючи існування сумнівів щодо наявності в обвинуваченого добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості та усвідомлення ним обставин кримінального провадження, які не були предметом перевірки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6 , який було ухвалено у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засідання, за відсутності учасників судового провадження, слід скасувати, як такий, що ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , та призначити у даному провадженні новий судовий розгляд у суді першої інстанції, якій слід провести із дотриманням вимог чинного законодавства та прав обвинуваченого ОСОБА_6 , і в залежності від установленого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга є обґрунтованою, а відтак підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити у даному провадженні щодо ОСОБА_6 новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: