Справа № 357/2670/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3099/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.539 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року, якою зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року по 04 грудня 2019 року включно в строк покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7 по вказаному кримінальному провадженню тримався в місцях попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року по 04 грудня 2019 року включно, за злочин, за який його було засуджено до набуття чинності Законом №2046-VIII. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що засудженому слід зарахувати вищевказаний строк у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відповідно до п. «г» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в Чернігівському СІЗО з 18 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року та з 15 березня 2019 року по 28 січня 2020 року, а також строк перебування в Київському СІЗО з 11 вересня 2020 року по 02 грудня 2020 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції клопотання було розглянуто частково. Засуджений вказує, що він перебував в Чернігівському СІЗО з 18 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року та з 15 березня 2019 року по 28 січня 2020 року. В подальшому 11 вересня 2020 року його було етаповано з Бучанської ВК №85 до Київського СІЗО для участі у судовому засіданні Верховного Суду, де він перебував до 02 грудня 2020 року. Проте вказані обставини при розгляді його клопотання судом першої інстанції враховано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, який було залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 15 березня 2019 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 18 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року включно з розрахунку відповідно до ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

11 березня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII) попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У відповідності до п.104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 тримався в місцях попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року (дата затримання) по 04 грудня 2019 року включно (дата набрання вироком законної сили), за злочин, який було вчинено ним 24 березня 2014 року.

Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засудженому ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання період з 15 березня 2019 року по 04 грудня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час відбування покарання його було етаповано 11 вересня 2020 року до Київського СІЗО для участі у судовому розгляді кримінального провадження судом касаційної інстанції, де він перебував до 02 грудня 2020 року.

Проте, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження вищевказаних обставин.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року, якою зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року по 04 грудня 2019 року включно в строк покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі без змін.

Головуючий:

Судді :