КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ТОВ «НАВАРА-К», адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «НАВАРА-К», адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000114 від 21.02.2020 року на майно, а саме на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунку ТОВ «Навара-К» () № НОМЕР_1 (українська гривня), що відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), за винятком видаткових операцій виключно з виплати заробітної плати, платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ТОВ «НАВАРА-К», адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, необгрунтованість та невмотивованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що слідчим суддею не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином грошові кошти, на рахунку товариства, мають відношення до кримінального провадження. Вказує, що грошові кошти у безготівковій формі не відповідають критерію «матеріальності», визначеного у ст. 98 КПК України та не можуть бути визнані речовими доказами. Додає, що слідчим суддею не вказано конкретну суму, на яку накладається арешт.

Також апелянт вказує, що ТОВ «НАВАРА-К» є добросовісним платником податків, тоді як арешт майна позбавляє ТОВ «НАВАРА-К» можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність, виконувати договірні зобов`язання, проводити поточні платежі. Вказує про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення посадовими особами ТОВ «НАВАРА-К» та додає, що слідчим суддею не досліджено розумність та співрозмірність обмеження права власності товариства, через відсутність встановлення суми заподіяних збитків.

Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без виклику та за відсутності представників ТОВ «НАВАРА-К». Стверджує, що слідчим суддею відмовлено у можливості ознайомитись з матеріалами клопотання та додає, що 29.07.2020 року кримінальне провадження передано органу, що здійснює досудове розслідування у формі дізнання, а тому саме з цієї дати необхідно було уповноважити дізнавача для здійснення дізнання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Третього слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000114, відомості про яке 21.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.

18.11.2020 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту намайно, а саме на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунку ТОВ «Навара-К» () № НОМЕР_1 (українська гривня), що відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), за винятком видаткових операцій виключно з виплати заробітної плати, платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, яке ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року, задоволено.

Дане рішення слідчого судді суду першої інстанціїне може бути визнано обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Твердження апелянта про те, що грошові кошти на банківському рахунку не відповідають обов`язковій ознаці передбаченій для речового доказу, а саме матеріальність та не підпадають під визначення речових доказів у кримінальному провадженні, слід визнати непереконливими, з урахуванням вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, відповідно до якої арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Посилання адвоката на те, що арешт майна позбавляє ТОВ «НАВАРА-К» можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність, виконувати договірні зобов`язання, проводити поточні платежі, слід визнати непереконливими, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні посадовими особами ТОВ «НАВАРА-К» кримінального правопорушення, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи стосовно того, що ТОВ «НАВАРА-К» є добросовісним платником податків, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що 29.07.2020 року кримінальне провадження передано органу, що здійснює досудове розслідування у формі дізнання, а тому саме з цієї дати необхідно було уповноважити дізнавача для здійснення дізнання, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду процесуальним керівником прокурором.

Разом з тим, слідчий суддя, хоча і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно у даному кримінальному провадження, та правильно визначив в якості мети та правової підстави для накладення арешту п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження.

Дослідивши матеріали провадження, на переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання прокурора слідчим суддею не враховані вимоги п.п. 4), 5), 6) ч.2 ст. 173 КПК України, а саме не враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника, про що зазначає в апеляційній скарзі апелянт.

Так, зазначеними пунктами частини другої ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

У висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Позбавлення власності допускається лише «на умовах, передбачених законом», тоді як держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

Проаналізувавши додані до клопотання матеріали, в тому числі і наявну у матеріалах провадження довідку спеціаліста №25/09-1 від 25.09.2020 року, відповідно до якої службовими особами ТОВ «НАВАРА-К» () за період 2017-2019 років не донараховано суму орендної плати за використання земельної ділянки площею 5,2557 га (кадастровий номер :63:502:00001) у розмірі 4 523 242,49 гривень (а.с. 47-54), на переконання колегії суддів, саме на таку суму грошових коштів повинно бути накладено арешт на майно зазначене у клопотанні сторони обвинувачення.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна на грошові кошти у сумі 4 523 242,49 гривень, що знаходяться на рахунку ТОВ «Навара-К» () № НОМЕР_1 (українська гривня), що відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «НАВАРА-К», адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000114 від 21.02.2020 року на майно, а саме на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунку ТОВ «Навара-К» () № НОМЕР_1 (українська гривня), що відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), за винятком видаткових операцій виключно з виплати заробітної плати, платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000114 від 21.02.2020 року задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000114, а саме: на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунку ТОВ «Навара-К» () № НОМЕР_1 (українська гривня), та відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), у сумі яка не перевищує 4 523 242,49 гривень, за винятком видаткових операцій виключно з виплати заробітної плати, платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4