Справа № 504/3482/19
Провадження № 1-кп/504/351/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000528 від 26.11.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сщ. Братське, Братського району, Миколаївської області, українця за національністю, громадянина України, освіта повна вища, не одруженого, має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом оперативного чергового інформаційно-аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта, раніше судимого:

- 13.12.2017 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. (штраф сплачено),

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває дотепер.

10.12.2016 року ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 року № 265 ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, який останній уклав того ж дня, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду командира 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2017 року № 201 лейтенанта ОСОБА_3 призначено на посаду оперативного чергового інформаційно аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 12.12.2016 року, тобто з моменту зарахування лейтенанта ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з того ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу на посаді оперативного чергового інформаційно аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_3 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, лейтенант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оперативного чергового інформаційно аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні лейтенант, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою назавжди ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану о 08 год. 30 хв. 05.01.2018 року самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини в умовах особливого періоду та ухилявся від військової служби до 18 год. 10 хв. 18.09.2019 року, проводячи час на власний розсуд за адресою місця свого проживання у смт. Братське Миколаївської області.

18.09.2019 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_3 затримано співробітниками Братського ВП ГУНП в Миколаївській області та доставлено до Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві.
Протягом зазначеного періоду дезертирства в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, лейтенант ОСОБА_3 командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оперативного чергового інформаційно аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,у військовому званні лейтенант, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою назавжди ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану о 08 год. 30 хв. 05.01.2018 року самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини в умовах особливого періоду та ухилявся від військової служби до 18 год. 10 хв. 18.09.2019 року, проводячи час на власний розсуд за адресою місця свого проживання у смт. Братське, Миколаївської область.

У скоєному ОСОБА_3 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оперативного чергового інформаційно аналітичного відділення командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,у військовому званні лейтенант, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою назавжди ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану о 08 год. 30 хв. 05.01.2018 року самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини в умовах особливого періоду та ухилявся від військової служби до 18 год. 10 хв. 18.09.2019 року, проводячи час на власний розсуд за адресою місця свого проживання у смт. Братське, Миколаївської область.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 408 КК України за ознаками дезертирства, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який є раніше судимим, не одружений, проте має трьох неповнолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем служби, має задовільний стан здоров`я.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою повторно.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 408 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_3 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу судом не вбачається.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку ОСОБА_3 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження служби покласти контроль за виконанням обов`язків на командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення на уповноважений орган з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1