Справа № 740/3807/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/252/21
Категорія - ч.2 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000767 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Червоні Партизани, Носівського району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 22.07.2016 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці; на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.10.2018 р. звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 05 місяців 29 днів,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією ? частки особисто належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2019 року по 06 серпня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

КОЛЕСНИК ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, із конфіскацією ? частки особисто належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2019 року по 06 серпня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати: з ОСОБА_10 - 2000 грн.; з ОСОБА_9 - 512 грн. 16 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 05 червня 2019 року, близько 16.00 год., ОСОБА_10 перебував на правому березі р. Остер, поблизу міського пляжу м. Ніжина, Чернігівської області, де спільно із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 розпивав спиртні напої та проводив дозвілля. Після чого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , схопивши ОСОБА_13 за верхній одяг, вчинив на нього напад та висловив вимогу передати йому наявні грошові кошти. ОСОБА_13 , з метою припинення протиправних посягань на свою власність, почав тікати в сторону прибережних насаджень, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію спільного умислу на заволодіння майном ОСОБА_13 , наздогнавши та зваливши ОСОБА_13 з ніг, застосувавши до нього насильство, небезпечне для його здоров`я, спільно завдали ОСОБА_13 декілька ударів руками та ногами у різні частини тіла потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, поверхневого садна носа, параорбітальної гематоми та забою грудної клітки з права. В подальшому, продовжуючи реалізацію спільного умислу на заволодіння майном ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 узгодженими діями, утримуючи ОСОБА_13 у лежачому положенні, відкрито для нього заволоділи його чоловічими кросівками «Nike», вартістю 420 грн., силоміць роззувши потерпілого, та з кишень шортів потерпілого заволоділи мобільним телефоном марки «TP-Link Neffos C9A Dual Sim», вартістю 1709,72 грн., чоловічим гаманцем-зажимом, вартістю 47,33 грн., у якому містились пластикові картки доступу до рахунків, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк»», АТ «Ощадбанк», та документи, що підтверджують особу потерпілого, які для останнього цінності не представляють, каблучкою із лігатурного сплаву золота 585 проби, вагою 3,89 г, вартістю 4814,70 грн., знявши її з пальця руки потерпілого ОСОБА_13 . У подальшому, повернувшись на берег річки до місця спільного відпочинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Duos», вартістю 4575 грн., та спортивним рюкзаком «Gaoba», вартістю 231,15 грн., належних потерпілому ОСОБА_13 , з особистими речами останнього у рюкзаку, які для нього матеріальної цінності не представляють. Отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розділили між собою викрадене у ОСОБА_13 майно, яким кожен з них у подальшому розпорядився на власний розсуд. Потерпілому ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду у загальному розмірі 11797 грн. 90 коп.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Послався на неповноту судового розгляду, оскільки були досліджені не всі докази, не з`ясовано всі обставини кримінального правопорушення. Вказав на повне визнання ним своєї вини. При цьому зазначив, що ОСОБА_9 не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, так як він лише розбороняв ОСОБА_10 та потерпілого. Крім того, вказав, що місцевим судом було відхилено клопотання сторони захисту про допит певних осіб, дослідження доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначив, що не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, оскільки він лише розбороняв ОСОБА_10 та потерпілого, які билися між собою. Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 є аналогічними за змістом доводам скарги ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених зводяться по суті до неповноти судового розгляду кримінального провадження щодо них.

Проте, такі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_10 фактично свою вину не визнав та пояснив, що він один бився з потерпілим, а ОСОБА_9 лише їх розбороняв. Коли ОСОБА_13 залишив місце події, то ОСОБА_10 забрав його рюкзак і телефон з метою їх повернення потерпілому, а в подальшому віддав ці речі працівникам поліції.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційного суду свою провину не визнав та пояснив, що відпочивав на березі р. Остер у м. Ніжин разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , де вживали спиртні напої. Потім до них приєднався ОСОБА_13 , який теж перебував у стані алкогольного сп`яніння. Останній почав чіплятися до дівчини ОСОБА_17 - ОСОБА_14 , через що виникла сварка між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , яка переросла в бійку. ОСОБА_18 їх лише розбороняв і жодних неправомірних дій щодо потерпілого не вчиняв, його речей не забирав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, їх винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Як пояснив у місцевому суді потерпілий ОСОБА_13 , 05 червня 2019 року він перебував на березі р. Остер у м. Ніжині, де пив пиво. До нього підійшли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , чоловік на прізвисько « ОСОБА_19 » і дівчина, яких він раніше не знав. Він їм дозволив приєднатися, у нього була горілка, потім вони запросили його до себе. До дівчини він не чіплявся. Він випив близько 250-300 г самогону і був не дуже п`яним, інші особи були п`яні. ОСОБА_20 став вимагати у нього гроші на спиртне, хапав за одяг. Коли він побіг, обвинувачений наздогнав його і повалив на землю, розірвав футболку. Підбіг ОСОБА_9 і вони вдвох стали бити ОСОБА_21 руками і ногами, вимагали грошей. Потім він впав, ОСОБА_9 був на ньому зверху. Потерпілий повідомив їм про відсутність грошей та назвав паролі банківських карток і мобільного телефону на вимогу ОСОБА_10 . ОСОБА_9 тримав ОСОБА_21 і наносив удари, а ОСОБА_10 обшукував його кармани та вийняв картки. Його били ОСОБА_22 та ОСОБА_23 спочатку на березі річки, а потім у кущах. У нього забрали два телефони, дві банківські картки, ключі, паспорт, рюкзак, кросівки, золоте кільце.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_24 показав, що працює матросом-рятувальником на р. Остер у м. Ніжині, поблизу шлюзу біля школи №5. 05 червня 2019 року на іншій стороні річки перебувала компанія: троє чоловіків та одна дівчина, потім до них підійшов хлопець ( ОСОБА_13 ). Цього хлопця побили двоє чоловіків із компанії. ОСОБА_13 відходив і приходив до них, його доганяли і били. Потерпілого били в посадці двоє чоловіків. Після побиття всі четверо побігли до посадки, а ОСОБА_25 залишився лежати. Свідок підійшов до нього, а в подальшому знайшов розірваний паспорт і банківські картки на доріжці в посадці, а також ключі.

Крім показань потерпілого та свідка, які не мали жодних підстав обмовляти обвинувачених, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 також підтверджується, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 26 липня 2019 року, згідно якого ОСОБА_10 зазначав, що відпочивав на березі р. Остер разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , невідомим йому чоловіком. До них приєднався ОСОБА_13 і всі разом вживали спиртне. Потерпілий став чіплятися до дівчини обвинуваченого - ОСОБА_14 . Спочатку ОСОБА_20 попередив ОСОБА_21 , а потім вони відійшли в бік і він вдарив ОСОБА_13 три рази. Потерпілий утік, залишивши свої речі. ОСОБА_10 забрав рюкзак, кросівки та телефон, що належали ОСОБА_13 . ОСОБА_9 не бив потерпілого, а лише їх розбороняв (т.1 а.к.п.212-214).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 27 липня 2019 року, потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , чоловіком на прізвисько « ОСОБА_19 » та дівчиною відпочивав на березі р. Остер, де вживали спиртні напої. Коли закінчилось спиртне, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запитали у нього, - чи є гроші, потім стали чіплятися до нього. Потерпілий намагався втекти в посадку, перечепився і впав. ОСОБА_20 став його бити, потім підбіг ОСОБА_9 і тримав його, а ОСОБА_22 знімав з нього кросівки, які забрав разом із паспортом та ключами. ОСОБА_20 питав його пін-код від банківських карток, а ОСОБА_18 його тримав. Після цього ОСОБА_20 ударив ОСОБА_13 по тулубу, він сказав їм пін-код і його перестали бити. Потерпілий піднявся і став тікати в напрямку шлюзу, його наздогнав ОСОБА_20 і вдарив ззаду, внаслідок чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що перебуває в одних шортах, інші речі відсутні, нікого поруч не було (т.1 а.к.п.209-211).

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_13 підтверджується висновком експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 18 липня 2019 року №105, згідно якого у ОСОБА_13 виявлені: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, поверхневе садно носа, параорбітальна гематома, забій грудної клітки з права, які могли утворитися від ударів тупим предметом, або об такий, з елементами тертя-ковзання, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_13 отримав не менше однієї травматичної дії, останній міг знаходитись як у горизонтальному, так і у вертикальному положенні, або наближеному до них положенні, повернутий обличчям до дії травмуючого чинника (т.1, а.к.п.178-181).

Згідно висновку експерта Чернігівського обласного бюро СМЕ від 31 липня 2019 року №117 (додатково до висновку експерта №105 від 18.07.2019 року) виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли утворитися 05 червня 2019 року (т.2 а.к.п.20-22).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 червня 2019 року (т.1, а.к.п.160-165) та від 11 червня 2019 року (т.1, а.к.п.164-167) підтверджується упізнання потерпілим ОСОБА_13 . ОСОБА_9 , як особу, яка разом із хлопцем на ім`я « ОСОБА_26 », випитував пін-код банківських карток після побиття, та ОСОБА_10 , як особу, яка почала з ним бійку та випитувала пін-код банківських карток та мобільного телефону.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05 червня 2019 року, на території місцевості на правому березі р. Остер, поблизу шлюзу, в глибині насаджень виявлено та вилучено пошкоджений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , картка платника податків на ім`я останнього, посвідчення водія та талон на ім`я ОСОБА_13 , посвідчення про приписку до призовної дільниці на ім`я ОСОБА_13 , ключі від дверних замків (т.1 а.к.п.155-156).

Як слідує із заяви від 11 червня 2019 року, ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції рюкзак, чоловічі парфуми, зарядний пристрій «Самсунг», чоловічий гребінець, кросівки «Найк», які «ним були викрадені 05.06.2019 у чоловіка, з яким спільно вживали спиртне біля шлюзу на р. Остер у м. Ніжині» (т.1 а.к.п.168).

Згідно протоколу огляду від 12 червня 2019 року, ОСОБА_15 добровільно видав працівникам поліції чоловічий гаманець чорного кольору, який був йому переданий 05 червня 2019 року ОСОБА_9 на березі р. Остер (т.1 а.к.п.172-173), що узгоджується із показаннями ОСОБА_15 в судовому засіданні щодо залишення на покривалі, зокрема, кредитних карток в портмоне.

Вищезазначені докази в їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність факту відкритого нападу обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , спричинення останньому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном.

При цьому, крім показань потерпілого та свідка, а також письмових доказів, факт вчинення злочинних дій обвинуваченими щодо ОСОБА_13 підтверджується також показаннями самих обвинувачених, які в судовому засіданні не заперечували обставини спільного їх відпочинку та вживання спиртних напоїв на березі р. Остер, поблизу міського пляжу м. Ніжина, разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а також наявності конфлікту між ОСОБА_27 і Самком.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїх поясненнях у суді підтвердив факт завдання потерпілому ОСОБА_13 трьох «ляпасів» по обличчю. Обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що під час конфлікту відштовхував ОСОБА_13 , від чого останній можливо впав.

Позиція потерпілого ОСОБА_13 щодо виникнення конфлікту з обвинуваченими через вимагання останніми у нього грошей, наслідком чого стало його побиття, узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_24 , який, будучи сторонньою особою, був очевидцем події побиття на березі річки і в посадці хлопця двома чоловіками. Ці особи безпосередньо перед побиттям відпочивали разом на березі річки Остер. У потерпілого, який лежав на землі, були ознаки побиття, його речі були відсутні. В подальшому він знайшов розірваний паспорт, банківські картки та ключі на доріжці в посадці.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його непричетності до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень спростовуються вищезазначеними доказами, а саме, показаннями ОСОБА_13 , які узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_24 , що потерпілого ОСОБА_13 били дві особи.

Місцевим судом обґрунтовано не взято до уваги показання свідка ОСОБА_15 , який під час події 05.06.2019 року відпочивав разом із обвинуваченими, щодо непричетності останніх до побиття ОСОБА_13 , оскільки вони прямо суперечать показанням потерпілого, який зазначив, що били його у посадці, тобто кущах, і ні дівчина, ні свідок ОСОБА_15 , не могли їх бачити.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянтів на те, що судовий розгляд проведено неповно, є необґрунтованими.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, не виявлено.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань самих обвинувачених; допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_24 ; фактичних даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності зазначених вище показань потерпілого та свідка, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні, та всупереч доводам апеляційних скарг обвинувачених, в сукупності з іншими письмовими доказами у провадженні, підтверджують винуватість останніх у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Доводи обвинувачених про те, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні їх клопотання про допит свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , є непереконливими.

За змістом ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, місцевим судом вживались неодноразові заходи щодо забезпечення явки свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_28 у судове засідання шляхом надіслання рекомендованих повідомлень за адресами, зазначеними сторонами під час судового розгляду. У зв`язку з неявкою вказаних свідків, судові засідання неодноразово відкладались.

Беручи до уваги, що показання даних осіб мали б покращити становище обвинувачених, на думку останніх, стороною обвинувачення не було вжито жодних додаткових заходів для забезпечення явки цих свідків у судове засідання.

При цьому, колегія суддів вважає, що непроведення допиту цих свідків не свідчить про неповноту судового розгляду та не впливає на незаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

На переконання суду апеляційної інстанції, наведеного вище об`єму доказів достатньо для визнання останніх винуватими у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, та ці докази у своїй сукупності беззаперечно доводять їх винуватість.

Стосовно посилання захисника ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду на порушення принципу безсторонності, що виразилось у ненаданні місцевим судом стороні захисту достатнього часу для підготовки до судових дебатів, колегія суддів вказує на наступне.

Судові дебати - обов`язкова частина стадії судового розгляду, в якій виступають його учасники з аналізом доказів, які були досліджені в судовому розгляді, та пропозиціями про вирішення кримінального провадження.

Згідно з аудіозаписом судового засідання від 05.01.2021 року після дослідження доказів, розгляду клопотань сторони захисту, місцевий суд перейшов до судових дебатів. Сторона захисту просила відкласти судове засідання на іншу дату для підготовки до судових дебатів. Суд відмовив у задоволенні клопотання захисту, після чого в судових дебатах виступили прокурор, обвинувачені та їх захисники (т.2, а.к.п.199-200).

Право підозрюваного на захист закріплено у ст.ст. 59, 63, 129 Конституції України, якими забезпечується кожному право на професійну правничу допомогу, вказується, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Закріплене у ст. 6 (3) b Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту застосовується на усіх етапах кримінального провадження, у тому числі й під час судового провадження.

Це право було розтлумачено Європейським судом з прав людини як вимога, яка надає обвинуваченому змогу організувати (підготувати) свій захист належним чином та без обмежень можливостей викласти усі відповідні аргументи сторони захисту перед Судом і, таким чином, повпливати на перебіг судового розгляду (рішення у справі «Can v. Austria»). Для забезпечення права мати достатній час та можливості для підготовки до захисту слід враховувати низку умов, зокрема: характер справи, її складність, стадію, на якій знаходиться кримінальне провадження, завантаженість захисників; дотримання чіткого балансу між забезпеченням права, гарантованого ст. 6 (3) b Конвенції в частині достатності часу, і розумними строками провадження (ст. 6 (1) Конвенції) та інші.

Крім того, статтею 322 КПК України визначено вичерпний перелік випадків відкладення судового засідання, які не вважаються порушенням безперервності судового розгляду. Проте відкладення судового розгляду для підготовки до участі у судових дебатах до них не відноситься.

З аналізу матеріалів кримінального провадження слідує, що ця справа перебувала в провадженні Ніжинського міськрайонного суду з 05.08.2019 року до 06.01.2021 року; під час досудового розслідування та розгляду справи у місцевому суді обвинуваченим було забезпечено правову допомогу, яку протягом всього часу надавали адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_29 ; матеріали судової справи на час розгляду в суді першої інстанції складалися лише з двох томів, з матеріалами кримінального провадження сторона захисту була ознайомлена під час відкриття матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебувало у суді першої інстанції досить тривалий час (1 рік 5 місяців), сторона захисту мала достатньо часу і можливостей узгодити свою позицію та підготуватись до судових дебатів

Також, право обвинувачених на захист було реалізовано шляхом надання їм слова під час судових дебатів безпосередньо, так і шляхом виступу їх захисників.

Отже, місцевий суд дотримався вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

А тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції не надано стороні захисту достатнього часу для підготовки до судових дебатів, враховуючи, що конкретний строк не визначений кримінальним процесуальним законодавством.

Відтак, позицію ОСОБА_10 та ОСОБА_9 колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення через незначний період після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання молодий вік; обставини, які обтяжують покарання рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, із конфіскацією ? частини майна, що є його особистою власністю, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання молодий вік, учасник бойових дій під час АТО; обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.69 КК України, у розмірі нижчому від найнижчої межі, передбаченому санкцією ч.2 ст.187 КК України, із конфіскацією ? частини майна, що є його особистою власністю, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4