КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000010 від 10.01.2020 за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2020 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тальянки Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого електриком в КП "Керуюча компанія Шевченківського району", зареєстрованого та проживаючого за АДРЕСА_1 Г, кв. 28, раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_9 рбань В.В.
обвинуваченого ОСОБА_8 осюка А.І.
захисника ОСОБА_10 кової Г.Ю.
потерпілого ОСОБА_6 акухи К.Є.
потерпілої ОСОБА_7 лової Т.Є.
представника потерпілого ОСОБА_5 итвин А.О.
представника потерпілої ОСОБА_11 Бурим Ю.А.
ВСТАНОВИЛА

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2020 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 К ОСОБА_8 осюка А.І. звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. На останнього покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирішено питання щодо цивільного позову. Вирішено долю речових доказів. Стягнено процесуальні витрати. Скасовано арешт.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, від представника по ОСОБА_5 итвин А.О., яка діє в ОСОБА_6 ак ОСОБА_7 лової Т.Є., надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить апеляційний суд скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2020 за обвин ОСОБА_8 Івановича та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ч. 3 ст. 349 КПК Украї ОСОБА_8 росюк А.І. частково визнавши цивільний позов, не повною мірою підтвердив фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, її наслідків. Кр ОСОБА_5 итвин А.О. вказує, що судом помилково застосовано положення ст. 75 КК України ОСОБА_8 осюка А.І., що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та даним про його особу внаслідок м`якості, зокрема, судом, при призначенні покарання, не враховано думку потерпілих щодо призначення покарання засудженому та не відшкодування завданих злочином збитків. Також апелянт наголошує на тому, що судом неправильно та необгрунтовано вирішено питання щодо цивільного позову.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, 10.01.2020, близько 07 год ОСОБА_8 росюк А.І., керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Golf

У цей час, попереду автомобіля марки "Volkswagen Golf" д.н.з. АА 3377 НР, в правій смузі попутного напрямку руху, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, зупинився невстановлений слідством автомобіл ОСОБА_12 надання можливості пішоходу Макухі В.В. перетнути проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Під час руху Петросюк А.І. допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. підпункту "б" та 18.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних в ОСОБА_8 рожнього руху України з боку водія Петросюка А.І. виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Golf", д.н.з. АА 3377 НР, рухаючись по лівій смузі проїзної частини бульвару В. Гавела, відволікся від керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід", який він заздалегідь мав об`єктивну можливість виявити попереду себе, маючи змогу спостерігати, як невстановлений в ході слідства автомобіль зупинився перед пішохідним переходом в крайній правій смузі попутного напрямку руху, та усвідомити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, будучи зобов`язаним зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, проявив неуважність, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти б ОСОБА_12 ульв. В. Гавела у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода Макуху В.В. ОСОБА_8 ь справа наліво відносно руху автомобіля під керуванням Петросюка А.І.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди Макухі В.В. були спричинені тілесні ушкодження, від яких остання померла під час надання медичної допомоги у автомобілі швидкої медичної допомоги.

Таким чином, Петросюк А.І. обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху осо ОСОБА_12 ерує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої Макухи В.В.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи представників потерпілих та потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із рішення суду першої інстанції, Петросюк А.І. свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Як вбачається з вироку, потерпілі Макуха К.Є. та Новожилова Т.Є., як цивільні позивачі, звернулись до суду із позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В ході судового розгляду матеріальна шкода була відшкодована обвинуваченим у повному обсязі, тому потерпілі відмовились від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, та просили стягнути з обвинувач ОСОБА_8 у шкоду у розмірі 1 200 000 грн. кожному. Обвинувачений Петросюк А.І., у судовому засіданні вказав, що ним в добровільному порядку відшкодовано збитки у розмірі 3 500 доларів США, 45 000 грн. та 15 000 грн.

Разом з цим, судом першої інстанц ОСОБА_8 во задоволено цивільний позов потерпілих та стягнуто з Петросюка А.І. моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч) кожному, з урахуванням виплаченої суми під час судового розгляду, в іншій частині відмовлено.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується та вважає їх неспроможними.
Як вбачається з журналу судового засідання від 09.09.2020 (а.с. 158), при ОСОБА_8 уючого щодо визнання цивільного позову, обвинуваченим Петросюком А.І. була дана чітка відповідь, що останній частково визнає цивільний позов, при цьому суд поставив на обговорення та безпідставно застосував положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Так, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України , суд має право ( не зобов`язаний) , якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються . При цьому суд з`ясовує чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку . Однак, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції не дотримався положень даної частини статті 349 КПК України. За даних обставин суд не мав права проводити судовий розгляд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, адже не всі обставини не оспорювалися стороною захисту, а саме щодо суми моральної шкоди і відповідно суд мав дослідити докази в цій частині.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вимогами апеляційної скарги представника потерпілих в частині безпідставності застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України та як наслідок вирішення питання щодо цивільного позову.
Відтак, під час апеляційного розгляду встановлені безумовні підстави відповідно до яких вирок у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції при якому суду необхідно врахувати вищенаведені підстави скасування і за результатами нового розгляду прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Окрім того, звертає на себе увагу відсутність спростування у вироку суду першої інстанції позиції потерпілих та їх представників, які наполягали на реальному позбавленні волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, враховуючи обставини ДТП ( скоєне на нерегульованому пішохідному переході що потягло смерть потерпілої ) . Доводи апеляційної скарги представника потерпілих про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого підлягають перевірці під час нового розгляду у суді першої інстанції.
Таким чином судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог КПК, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України, тобто такі порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для його скасування.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу представника потерпілих - адвоката Литвин А.О. - задовольнити.
Вирок Солом'
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Ігнатов Р.М. ОСОБА_3 Маліновський О.А. Сітайло О.М.