Провадження №1-кп/522/2081/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості, що надійшла разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0002578 від 30.07.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.07.1999 року Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Звільнився 19.12.2005 року умовно достроково, невідбутий термін 2 місяці 3 дні;
- 22.12.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився умовно достроково 21.06.2013 року;
- 09.12.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився у зв`язку з відбуттям строку покарання 14.08.2017 року;
- 31.05.2019 року Київською місцевою прокуратурою № 9 до суду направлений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002967 від 24.03.2019 року за ч. 1 ст. 317 КК України;
- 06.08.2020 року Одеською місцевою прокуратурою № 3 до суду направлений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000151 від 30.07.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
29.07.2020 року приблизно о 16:05 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із особою чоловічої статі матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (далі особа № 1) перебували у дворі будинку АДРЕСА_2 , де діючи за попередньою змовою групою осіб підшукували квартиру чи інше приміщення з метою проникнення до нього для пошуку чужого цінного майна яким можливо заволодіти для подальшого перепродажу.

Виявивши у вказаному будинку незачинені на замок двері до напівпідвального приміщення, в якому розташований непрацюючий через проведення ремонту офіс громадської організації «Молодіжна організація «Лайт», ОСОБА_3 та особа № 1, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, переконавшись, що їх дії непомітні іншим громадянам, вирішили проникнути до вказаного приміщення з метою пошуку цінного майна.

Таємно проникнувши до вказаного приміщення та користуючись відсутністю в ньому громадян, ОСОБА_3 та особа № 1, діючи повторно, приступили до пошуку цінного майна, виявивши в результаті пошуку майно, яке належить одному з орендаторів вказаного приміщення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мікшерний пульт XSSP 16 DSP UM6-DP вартістю 4320 гривень та багатофункціональний пристрій Samsung SCX-4200 вартістю 3050 гривень.

Вказаний мікшерний пульт особа № 1 поклав до сумки, що були при ньому та тримаючи в руках вказаний багатофункціональний пристрій вийшов з приміщення на вулицю у той час як ОСОБА_3 продовжував пошуки цінного майна у вказаному приміщенні, яким можливо заволодіти.

Однак їх таємні дії були помічені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував в сусідньому приміщенні та, виявивши ОСОБА_3 , окриком потребував від нього зупинитися.

З метою утримання при собі викраденого майна та уникнення затримання ОСОБА_3 вибіг з вказаного приміщення, повідомивши особу № 1 про те, що їх дії сталі відомі іншим громадянам та разом стали тікати від ОСОБА_7 , який намагався їх затримати та забрати викрадене ними з офісу майно.

В подальшому, діючи відкрито, ОСОБА_3 та особа № 1 разом з викраденим майном вибігли через арку з двору будинку АДРЕСА_2 та разом з викраденим майном покинули місце його заволодіння, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 7250 гривень, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд згідно спільних домовленостей.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ст. 472 КПК України, між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості, 27.08.2020 року була укладена угода про визнання винуватості, оскільки ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами з метою встановлення всіх обставин вказаного кримінального правопорушення та ролі кожного з осіб, причетних до його вчинення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 пояснили, що дійсно 27.08.2020 року було добровільно укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0002578 від 30.07.2020 року, згода на укладення якої була надана потерпілим ОСОБА_6 та відповідно до якої вони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Під час складання угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором, сторони ознайомилися з положеннями ст.ст. 472, 473, 474 КПК України, які зрозумілі кожному з них.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій підтвердив, що дійсно надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , просив суд її затвердити та провести судове засідання за його відсутності.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим. Згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченого, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіряючи угоду на відповідність ч. 7 ст. 474 КПК України, суд вважає, що зазначена угода від 27.08.2020 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, відносно якого в суд направлено два обвинувальних акти за ч. 1 ст. 317 та ч. 2 ст. 185 КК України, а також те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст.67 КК України рецидив злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , приймаючи до уваги те, що є обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що він активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання відповідно до угоди за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Суд вважає, що вказане вище покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_3 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 174, 182, 314-316, 370, 374-375, 394, 395, 474, 475, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду, укладену 27 серпня 2020 року про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002578 від 30.07.2020 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк покарання відраховувати з моменту звернення вказаного вироку до виконання.
Речові докази: мікшерний пульт XSSP 16 DSP UM6-DP в корпусі чорного кольору разом із зарядним пристроєм; МФП Samsung SCX-4200, - вважати переданим власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Речовий доказ: DVD диск VIDEX DVD-R 7.4 GB, на якому наявний відеозапис з камер спостереження, які розташовані на фасаді клубу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскарженим обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгодженого сторонами покарання, ухвалення вироку без їх згоди на покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди, а прокурором виключно з підстав призначення покарання менш сурового, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні у якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 діб з дня проголошення вироку суду, а також у касаційному порядку, що визначено у п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Суддя ОСОБА_1