справа № 399/267/21
провадження № 1-кп/399/56/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Онуфріївка кримінальне провадження №0000159 від 11.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується увчиненні умисного кримінально протиправного діяння проти власності, а саме у таємному викраденні чужого майна, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за наступних обставин.

05.02.2021 року близько 10-00 години, з метою вчинення крадіжки чужого майна ОСОБА_4 , прийшов до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю паркану на території вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу пройшов на подвір`я, домоволодіння по АДРЕСА_3 , де у землі, поблизу літньої кухні, виявив два сталевих кутники, після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення зазначено майна.
Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 перебуваючи на території двору домоволодіння потерпілої, розташованого по АДРЕСА_1 , переконавшись, що його дії не помітні потерпілому та стороннім особам, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_5 два сталевих кутника із товщиною сталі 4 мм., шириною 80х80мм., довжиною по 1,85 м., вартістю з урахуванням зносу 197,4 гривні за один кутник, на загальну суму 394,80 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінально протиправного діяння та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , таємно викравши чуже майно, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні йому зрозуміле, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, фактичних обставин кримінального правопорушення не оспорював, від давання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. 13.05.2021 року від потерпілої на електронну пошту суду надійшла заява в якій остання просить суд провести підготовче засідання та судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру до судових розслідувань за №0000159 від 11.03.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України без її участі. Не заперечує проти скороченого розгляду відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Просить винести вирок відповідно до кримінального закону України.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення проступку, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, зважаючи на відмову обвинуваченого від давання показань, суд обмежився дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та дослідженням документів щодо речових доказів.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та не оспорює фактичних обставин по пред`явленому обвинуваченню, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а тому суд його дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

Таким чином, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить висновку, про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, беручи до уваги вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормами ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, в силу ст. 89 КК України, офіційно непрацевлаштований, неодружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, - не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення в межах санкції відповідної частини статті.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Речовий доказ - CD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 проведений 06.04.2021 року навпроти домоволодіння по АДРЕСА_1 залишити зберігати при матеріалах справи.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1