ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/896/20

Провадження № 1-кп/568/7/21

"25" лютого 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальні провадження №0000178, №0000077 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, не депутата, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
22 травня 2020 року ОСОБА_3 перебуваючи на законних підставах в кухні будинку, що в АДРЕСА_2 , вирішив протиправно заволодіти не належним йому майном. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на особисте матеріальне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що дії не будуть помічені власником мана чи іншими особами, з корисливих мотивів, таємно, умисно, викрав з гаманця, який знаходився в пакеті та належить ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 500 гривень, які поклав до кишені штанів та витратив на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 привласнив та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Також, 26 жовтня 2020 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3 прибув до житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 . Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного господарства, переконавшись, що в приміщенні літньої кухні нікого немає, а вхідні двері не зачинені, вирішив протиправно всупереч волі та відома власника житла та інших осіб, які в ньому проживають, не переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, проникнути в середину приміщення літньої кухні через вхідні двері. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує недоторканість права власності, вважаючи, що в приміщенні відсутні будь-які особи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей та відкрив їх. Після відкриття дверей, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій та порушуючи конституційне право на недоторканість житла, незаконно, всупереч волі та відома власника, проник до приміщення літньої кухні.
Окрім того, 27 жовтня 2020 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 для задоволення власних цілей прибув до житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_8 . Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного господарства, переконавшись, що в приміщенні будинку нікого немає, а вхідні двері зачинені на врізний замок, вирішив протиправно всупереч волі та відома власника житла та інших осіб, які в ньому проживають, не переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, проникнути в середину приміщення будинку через вхідні двері. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує недоторканість права власності, достовірно знаючи місцезнаходження ключа від вхідних дверей, взяв ключ та вважаючи, що в приміщенні відсутні будь-які особи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей та за допомогою ключа відкрив їх. Після відкриття дверей, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій та порушуючи конституційне право на недоторканість житла, незаконно, всупереч волі та відома власника, проник до приміщення будинку.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.162 КК України, - незаконне проникнення до житла.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Пояснив, що в травня 2020 року допомагав ОСОБА_6 по господарству. Перебуваючи на кухні належного ОСОБА_6 будинку, ОСОБА_3 побачив пакет, в якому лежав гаманець. Вирішивши викрасти грошові кошти, він взяв з гаманця 500 гривень та поклав собі до кишені. В подальшому використав викрадені кошти на власний розсуд, купивши продукти харчування. В жовтні 2020 року він без дозволу власниці будинку ОСОБА_7 , зайшов до приміщення літньої кухні, двері в яку були незачинені. В середині приміщення нікого не було. Також в жовтні 2020 року прийшов до господарства, де проживає ОСОБА_9 . Перебуваючи на подвір`ї вказаного господарства, підійшов до вхідних дверей, однак вони були зачинені. Знаючи, де лежить ключ від дверей, взяв його та відкрив вхідні двері. Зайшовши в будинок, в кімнаті побачив онуку ОСОБА_10 , яка почала кричати, та втік з будинку.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, при цьому подали заяви, згідно з якими просять проводити судовий розгляд без їх участі, зазначивши, що претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають.
З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілих, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілих.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступках, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, сторона захисту також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальні проступки, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, здійснивши допит у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали щодо речових доказів, процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що при встановлених обставинах вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла, доведена повністю.
Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим відноситься до категорії кримінальних проступків, обвинувачений перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно.
Пом`якшуючими покарання обставинами згідно ст.66 КК України - є повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчинених правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт в межах санкції даної статті, та за ч. 1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на певний строк, в межах санкції даної статті, із застосуванням правил ч.1 ст.70 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільні позови в кримінальних провадженнях не заявлено.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта, а саме за проведення судової дактилоскопічної експертизи №1.3-181/20 від 22.06.2020 в розмірі 2615,20 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання :
-за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;
-за ч.1 ст.162 Кк України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (один) рік 6 місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-гаманець, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити в користуванні останньої.
-грошові кошти в розмірі 35 гривень купюрами по 3 гривень, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити в користуванні останньої.
-аркуш паперу, на який наклеєно липку стрічку зі слідами пальців рук, що поміщено в пакет «Україна МВС Експертана служба» №2180108, дактилокарту, на ім`я ОСОБА_3 , що поміщено в пакет «Україна МВС Експертана служба» №2180109, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №1.3-181/20 від 22.06.2020 в розмірі 2615(дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1