Справа № 686/6706/21
Провадження № 1-кс/686/3075/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0005350 від 14.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

17.03.2021 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0005350 від 14.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2020 року, на мобільний телефон «Huawei» моделі «Smart», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , посилаючись на те, що всі необхідні слідчі дії з телефоном було проведено, у зв`язку з чим відпала підстава у застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту, просить скасувати арешт вказаного телефону та повернути його.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує та наполягає на його задоволенні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, про розгляд без його участі в якій висловився про те, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що під час кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005350 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 України, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької від 22.01.2020 року накладено арешт з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на мобільний телефон «Huawei» моделі «Smart», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні усі необхідні слідчі дії з використанням майна, на яке накладений арешт проведені, заплановані слідчі (процесуальні дії) з телефоном відсутні, з урахуванням позиції слідчого, який не заперечив проти скасування арешту, слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт телефон «Huawei» моделі «Smart», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

За положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено повноважень слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про скасування арешту на майно ухвалювати рішення про повернення його власнику.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню частково.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно є обов`язковою до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2020 року, на тимчасово вилучене майно, а саме, на мобільний телефон «Huawei» моделі «Smart», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005350 від 14.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя