Справа № 487/2979/20
Провадження № 1-кп/487/318/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючий суддя -ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор -ОСОБА_3
обвинувачений -ОСОБА_4
захисник -ОСОБА_5
потерпілий -ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва судове засідання по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000908 від 14.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 121 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого оскільки заявлені раніше ризики відповідно до ст.177 КПК України відносно нього не відпали.

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували, та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Потерпілий підтримав клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, заслухавши думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах обраного запобіжного заходу, приходить до висновку щодо часткового задоволення клопотання прокурора, та задоволення клопотання захисника обвинуваченого, з наступних підстав.

Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4

закінчується 09 квітня 2021 року, по справі триває судове слідство та допитаний потерпілий, а тому суд повинен вирішити питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою вже досить тривалий час, а саме, - з 16 березня 2020 року, тобто, вже понад рік, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що перебування ОСОБА_4 в умовах ізоляції протягом тривалого часу є на даний час необґрунтованим, а тому відносно нього потрібно змінити запобіжний захід, та призначити запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, є інвалідом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу, зможе вплинути на свідків, чи ухилитись від суду.

За таких обставин, суд, що з урахуванням ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду, у тому числі й впливу на свідків, приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тому, обвинуваченому, слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; не залишати місце постійного проживання, без дозволу суду, в робочі, вихідні та святкові дні цілодобово; утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілим, свідками.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 201, 331, 392, суд, - -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити частково, клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченогоОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці до 30 травня 2021 року (включно).
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1)прибувати до суду за першою вимогою;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду, в робочі, вихідні та святкові дні цілодобово;

4) утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) з потерпілим та свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
ОСОБА_4 звільнити з під варти негайно.
Вважати ОСОБА_4 таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Ухвалу в частині заміни відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити на виконання в Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яке зобов`язано поставити на облік ОСОБА_4 , про що повідомити суд.

Працівникам Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області з метою здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 , стосовно якого обраний запобіжний захід - домашній арешт надається право з`являтися в житло обвинуваченого ОСОБА_4 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Про виконання ухвали повідомляти суд з періодичністю один раз на два тижні.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілому та направити начальнику Миколаївського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1