ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/360/21 Справа № 192/1607/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 вчинив злочин, за який його визнано винуватим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська - 05 листопада 2017 року.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинено злочин після 20 червня 2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив зарахувати йому строк попереднього ув`язнення відповідно до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він відбуває покарання не тільки за злочин, вчинений у 2017 році, а й за злочин, який був вчинений у 2016 році.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року №3352-XII попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, викладена Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Відповідно до положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26 листопада 2015 року, які діяли до 20 червня 2017 року, було встановлено зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день до двох днів позбавлення волі у строк покарання. Після набрання чинності Законом №2046-VIII, вказані положення припинили свою дію.
Як вбачається з матеріалів провадження, злочин, за який було затримано ОСОБА_7 , він скоїв 05 листопада 2017 року, затримано його 08 листопада 2017 року, тобто під час дії положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 2046 VIII.
Посилання засудженого на те, що він відбуває покарання і за злочин, вчинений ним у 2016 році, а тому стосовно нього має застосовуватися ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року є безпідставними, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року його було засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на 1 рік. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №003399 до ОСОБА_7 не застосовувався.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , тому вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4