Справа № 474/401/19
Провадження № 1-кс/474/35/21
УХВАЛА
Іменем України

17.02.21 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.12.2020р. про закриття кримінального провадження, внесеного 01.10.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

встановив:

18.01.2021р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржниця) на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.12.2020р. про закриття кримінального провадження, внесеного 01.10.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України (далі - оскаржувана постанова).

В своїй скарзі скаржниця просить скасувати оскаржувану постанову вказуючи на те, що остання є необґрунтованою, передчасною та незаконною. Справа належним чином не розслідувалася, оскільки слідча не виконала необхідних слідчих дій щодо накладення арешту на земельну ділянку, не допитала осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, тобто фактично не за тією частиною ст. 197-1 КК України кваліфікувала кримінальне правопорушення, не виконала в повній мірі виконала ухвалу слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.08.2020р. Скаржниця також не погоджується із розрахунком шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням зробленим слідчою в оскаржуваній постанові.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити, при цьому зазначила, що з розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, не можливо зрозуміти за який період він здійснений, за один рік чи за декілька років.

Дізнавачка, будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Водночас 16.02.2021р. звернулася до суду із заявою, в якій заперечує проти задоволення скарги, оскільки постанова про закриття кримінального провадження є законно винесеною.

У своїй заяві дізнавачка також вказує на пропуск скаржницею строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, однак під час судового розгляду скарги вказані доводи дізнавачки не беруться до уваги, оскільки ухвалою слідчого судді від 12.02.2021р. скаржниці поновлено строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавачки не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржниці, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000343, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.10.2018р., за заявою скаржниці від 24.09.2018р., до ЄРДР внесено відомості за № 0000343 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом здійснення самозахвату ПП ВКП Каро належних ОСОБА_3 земельних ділянок, з кадастровими номерами :03:000:0446 та :03:000:0417, внаслідок чого останній було спричинено матеріальну шкоду.

Під час досудового розслідування прийнято ряд процесуальних рішень та проведено ряд слідчих дії, а саме:

- 01.10.2018р. начальником СВ Врадіївського ВП ГУНП у Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесено постанову про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні групою слідчих, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ;

- 01.10.2018р. керівнику Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області раднику юстиції ОСОБА_10 , за підписом слідчої СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_8 (далі - слідча ОСОБА_8 ), направлено повідомлення за № 7987/62-2018 про початок досудового розслідування;

- 01.10.2020р. слідчою ОСОБА_8 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій № 7991/62-2018р. щодо встановлення кола свідків вчинення кримінального правопорушення, допиту свідка ОСОБА_11 та проведення опитування директора ПП ВКП Каро ОСОБА_12 , яке не виконане в частині проведення опитування директора ПП ВКП Каро ОСОБА_12 ;

- 02.10.2019р. заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_13 винесено постанову про призначення групи прокурорів, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_5 проведено допит потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про яке вона повідомила у своїй заяві (протокол допиту від 09.10.2018р.);

- слідчою ОСОБА_8 проведено допит свідка ОСОБА_11 (протокол допиту від 09.10.2018р.)

- слідчою ОСОБА_8 направлено вимогу № 8096/62-2018 від 12.10.2020р. на ім`я в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_18 щодо проведення розміру шкоди та перевірки факту самовільного зайняття земельних ділянок, на який отримано відповідь № 0-14-0.161-8083/2-18 від 31.10.2018р. про неможливість проведення перевірки, оскільки остання не передбачена кримінальним процесуальним законодавством;

- слідчою ОСОБА_8 направлено вимогу № 8125/62-2018 від 13.10.2020р. на ім`я директора ПП ВКП Каро ОСОБА_12 щодо надання відомостей стосовно правовстановлючих документів на обробіток земельних ділянок належних ОСОБА_3 та надання належним чином завірених копій вказаних документів, на який не надано жодної відповіді.

- 28.03.2019р. слідча ОСОБА_8 винесла постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення;

- ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.08.2020р. скасовано постанову слідчої ОСОБА_8 від 28.03.2019р. про закриття кримінального провадження;

- постановою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_15 від 18.08.2020р. визначено підслідність кримінального провадження за сектором дізнання Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області;

- 19.08.2020р. начальником СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_4 (далі - дізнавачка ОСОБА_4 ) винесено постанову про здійснення досудового розслідування групою дізнавачів, а саме: інспекторами сектору дізнання ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , начальником сектору дізнання ОСОБА_4 ;

- 19.08.2020р. керівнику Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області раднику юстиції ОСОБА_10 , за підписом дізнавачки ОСОБА_4 , направлено повідомлення за № 9257/62-2020 про початок досудового розслідування;

- 28.08.2020р., з метою проведення розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, дізнавачка ОСОБА_4 постановою залучила до участі у кримінальному провадженні спеціаліста Держгеокадастру в Миколаївській області;

- 04.09.2020р. головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охоронною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та м. Первомайськ управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_19 (далі - спеціаліст) надано розрахунки розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0417 та :03:000:0446, згідно яких розмір шкоди становить 5 528 грн. 95 коп. та 2 260 грн. 00 коп. відповідно;

- 05.10.2020р., з метою підтвердження розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, дізнавачка ОСОБА_4 постановами призначила судові економічні експертизи, проведення яких доручила Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз;

- 03.12.2020р., за результатами проведених експертиз, Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз дізнавачці ОСОБА_4 надано висновки № 20-1092 та № 20-1093 від 27.11.2020р., якими підтверджено правильність розрахунків шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, наданих спеціалістом;

- дізнавачкою ОСОБА_4 проведено допит свідка ОСОБА_12 (протокол допиту від 14.12.2020р.);

- дізнавачкою ОСОБА_4 проведено допит свідка ОСОБА_20 (протокол допиту від 21.12.2020р.);

- 23.12.2020р. дізнавачка ОСОБА_4 винесла постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях керівника ПП ВКП Каро ОСОБА_12 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В оскаржуваній постанові слідча констатує факт самовільного зайняття керівником ПП ВКП Каро ОСОБА_12 земельних ділянок, належних скаржниці, водночас вказую на відсутність в діях останнього складу кримінального проступку, передбаченого ст. 197-1 КК України, з огляду на відсутність значної шкоди.

Свої висновки дізнавачка ОСОБА_4 мотивує тим, що спричинена шкода ОСОБА_3 складає 7 788 грн. 95 коп., що не перевищує 105 100 грн., що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального проступку, а відтак і відсутність в діях керівника ПП ВКП Каро ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, однак дізнавачка ОСОБА_4 вбачає ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, встановлений на підставі розрахунку головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охоронною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та м. Первомайськ управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_19 та висновків судового експерта Миколаївського відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 20-1092 та № 20-1093 від 27.11.2020р.

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 та ч. 4 ст. 40-1 КПК України визначено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений: починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови дізнавачка ОСОБА_4 дійшла висновку, про закриття кримінального провадження через відсутність складу кримінального правопорушення.

При чому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавачка ОСОБА_4 , встановивши факт вчинення кримінального правопорушення керівника ПП ВКП Каро ОСОБА_12 , жодним чином не намагалася встановити інших осіб причетних до вчинення останнього чи свідків його вчинення, обмежившись лише допитом потерпілої, її співмешканця та одного свідка, хоча вказане кримінальне правопорушення за своєю суттю є триваючим у часі, з відкритим використанням сільськогосподарської техніки та залучення фізичних осіб для обробітку земельних ділянок, що дає слідчій додаткові можливості для встановлення вищевказаних осіб та належної правової кваліфікації кримінального правопорушення.

В контексті вищевикладеного, слід зазначити, що дізнавачка ОСОБА_4 жодним чином в порядку, визначеному приписами КПК України, не відреагувала на не виконання доручення слідчої ОСОБА_8 щодо не надання директором ПП ВКП Каро відповіді на запит.

Дізнавачка ОСОБА_4 не проводила жодних інших слідчих дій з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та отримання доказів на їх підтвердження.

В оскаржуваній постанові дізнавачка ОСОБА_4 посилається на висновок експерта № 827 від 22.04.2016р., за результатами судово-почеркознавчої експертизи проведеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000037, однак матеріали кримінального провадження містять також ряд інших документів, яким вона не дає жодної оцінки. При чому дізнавачка ОСОБА_4 жодним чином не вирішувала питання щодо визнання чи невизнання зазначених документів документами по кримінальному провадженні тому не зрозуміло за яким критерієм вона оцінювала вказані документи як докази щодо їх належності, допустимості, та чому вона надала перевагу одним документам перед іншими.

Про вказані недоліки проведеного досудового розслідування кримінального провадження також вказано в ухвалі слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.08.2020р., однак дізнавачкою ОСОБА_4 вищевказане залишено поза увагою.

Окремо слід зазначити щодо наявності чи відсутності істотної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Хоча дізнавачкою ОСОБА_4 дотримано процесуальних вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України щодо визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, однак останньою не враховано, що ст. 91 КПК України визначено необхідність встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При чому шкода визначена кримінальним правопорушення визначається, як сукупність несприятливих особистих немайнових, а також майнових наслідків, що виникли у разі порушення суб`єктивних прав фізичної або юридичної особи. Вона є однією з умов або підстав виникнення обов`язку щодо її відшкодування. Категорія шкода тісно пов`язана з питаннями цивільно-правової відповідальності. Серед підстав цивільно-правової відповідальності, поряд з протиправністю поведінки (дія чи бездіяльність) причинним зв`язком між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою виною особи, яка заподіяла шкоду, обов`язково виділяють наявність майнової та/або моральної шкоди.

В кримінальному процесі розмежовуються поняття шкода і збитки. Шкода - це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову та немайнову (моральну), а збитки - це грошова оцінка шкоди, яка має місце у разі неможливості відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до ст. 55 КПК України виділяються такі види шкоди: 1) моральна, 2) фізична, 3) майнова.

Майнова шкода представляє собою майнові та/чи грошові збитки, спричинені юридичній або фізичній особі.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала внаслідок вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права;

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Поняття майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому охоплює: 1) заподіяну кримінальним правопорушенням особі пряму, безпосередню шкоду в її майновому та грошовому виразі; 2) не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходи; 3) оцінені в грошовому вигляді витрати на відновлення здоров`я потерпілого, а в разі його смерті - на поховання й виплати з підтримання матеріального добробуту і виховання непрацездатних членів сім`ї потерпілого та його неповнолітніх дітей; 4) кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Отже, без повного та належного встановлення виду та розміру шкоди/збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, не можливо говорити про належне виконання дізнавачкою вимог ст. 91 КПК України.

З огляду на зазначене вище, допущені під час досудового розслідування порушенням приписів КПК України зводять нанівець результати такого розслідування, що унеможливлює надати в повній мірі об`єктивну оцінку щодо об`єктивності, всебічності та повноти досудового розслідування.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження проведено з грубими порушеннями приписів КПК України, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.12.2020р. про закриття кримінального провадження, внесеного 01.10.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.12.2020р. про закриття кримінального провадження, внесеного 01.10.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 лютого 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1