УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження №0000334 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України.

-якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 12.09.2021р. з правом внесення застави розміром 79 450грн.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 12.09.2021 року з правом внесення застави розміром 79450 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник заперечує наявність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора. Зауважує, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, оскільки він сам з`явився до поліції за викликом де і був затриманий, раніше не судимий, працює не офіційно, має на утриманні двох малолітніх дітей, хвору матір та дружину, яка тимчасово не працює у зв`язку з декретною відпусткою. Вважає, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відбувається автоматично та формально, з грубим порушенням вимог та порядку КПК, Конституції України та Конвенції про захист прав людини.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до будь-якої відповідальності не притягався, що на думку захисника, свідчить про його соціально правильну поведінку.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В проваджені Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр досудових розслідування за №0000334 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів посилаючись на можливість ухилення від суду з огляду на характер дій, які йому інкриміновані і тяжкість можливого покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2021р. задоволено клопотання прокурора, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 12.09.2021 року з правом внесення застави розміром 79450 грн. Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе. Вважав за доцільне визначити альтернативу запобіжному заходу у вигляді застави.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр досудових розслідування за №0000334 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України. В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів посилаючись на можливість ухилення від суду з огляду на характер дій, які йому інкриміновані і тяжкість можливого покарання.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд, пославшись на відомості що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення та тяжкість інкримінованих йому злочинів, прийшов до правильного висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох тяжких корисливих злочинів, за які у разі визнання його винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, не був офіційно працевлаштований, не мав стабільного джерела доходу, офіційно не одружений, має місце проживання в орендованому житлі, власного житла не має. Судове провадження на даний час триває.

Твердження захисника про те, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому відсутній ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки він має сталі соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає суперечливими, оскільки судом першої інстанції була допитана в якості свідка громадянка ОСОБА_8 , яка себе назвала цивільною дружиною обвинуваченого та суду зазначила, що обвинувачений ОСОБА_6 в свідоцтвах про народження двох її дітей, батьком не зазначався з його згоди, за такого суд першої інстанції вірно дійшов висновку того, що беззаперечних і об`єктивних доказів про наявність стримуючих від переховування від суду родинних і соціальних зв`язків, обвинувачений немає.

Крім того, вказавши в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений добровільно з`явився до поліції за викликом, хоча мав змогу переховуватися, захисник не навів переконливих доказів зазначеного. Оскільки з клопотання про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий в м. Миколаєві попри те, що місце його реєстрації в Баштанському районі, разом з тим, в клопотанні не зазначено, що він був затриманий саме тоді, коди з`явився сам до поліції.

Щодо наявності на утриманні у обвинуваченого хворої матері то, ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не були надані докази того, що мати обвинуваченого ОСОБА_6 потребує стороннього догляду та не має змоги себе обходити та утримувати. Навпаки, як вбачається з журналу судового засідання суду першої інстанції, остання була допитана судом в якості свідка та самостійно прибула до суду, що в свою чергу, дає підстави для сумніву у твердженнях захисника про необхідність догляду та утримання хворої матері обвинуваченим ОСОБА_6 та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вищенаведені підстави підтверджують наявність ризиків, передбачених, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дії запобіжного у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, як того просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: