Справа №639/8511/20
Провадження№1-кп/639/719/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 16.10.2020 року за №0001587 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.10.2020 року о 13 годині 30 хвилин, знаходився на другому поверсі КНП «Міської клінічної лікарні № 31», за адресою: м. Харков, вул. Валер`янівська, 113, де помітив необачно залишені незачиненими на ключ вхідні двері до кімнати для відпочинку медичних працівників, яка використовується співробітниками медичної установи, в якості тимчасового зберігання майна.

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, яке могло знаходитися, як на його думку, у зазначеному сховищі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , використовуючи ту обставину, що за його діями, як на його думку, ніхто не спостерігає, спочатку безперешкодно потрапив через необачно залишені незачиненими на замок вхідні двері у приміщення кімнати для відпочинку медичних працівників.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на проникнення у приміщення кімнати для відпочинку медичних працівників, яке слід вважати сховищем, де помітив на дивані жіночу сумку чорного кольору, яка належала раніше йому незнайомій ОСОБА_5 , якою й вирішив таємно заволодіти.

Потім, ОСОБА_4 , перебуваючи у зазначеному приміщенні, оцінивши ситуацію, що склалася, бажаючи довести свій злочинний задум до кінця, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 277 гривень, з її змістом, яке не є носієм матеріальної цінності.

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті таємного викрадення чужого майна ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 277 гривень, яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/2638СЕ-20 від 26.11.2020.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви просить розглядати справу без її участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу останнього.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання, не одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_6 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Речові докази, а саме: сумку чорного кольору, шкіряну, з двома відділами на змійці; продукти харчування, а саме яблуко, помідор у кількості 1 шт., які знаходяться в поліетиленовому пакеті, гаманець коричневого кольору, в якому знаходиться ІD-карта на ім`я ОСОБА_5 , банківські картки; зарядку з блоком для мобільного телефону білого кольору; жіночі духи D*Р; бахіли синього кольору; лосьйон для рук (антісептик) G*W, грошові кошти у розмірі 5 грн (ЮИ 2252249); вітаміни в зеленій коробці повернути власнику.

Процесуальні витрати у розмірі 817 грн. 25 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1