Дата документу 30.07.2021
Справа № 501/2303/21
У Х В А Л А
26 липня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,
представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциза Одеської області, громадянина України, який є студентом Одеського міжнародного гуманітарного університету, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Згідно з обвинувальним актом 02 жовтня 2019, о 14:07 год., неповнолітній ОСОБА_10 допустив порушення вимог п.п. 2.1 (а), 2.3 (б), 12.4, 13.1, та вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (далі Правила дорожнього руху), а саме:
п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п.13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;
Горизонтальна дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Так, в зазначений день та час, ОСОБА_10 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-BenzML 350», номерний знак НОМЕР_1 , в світлий час доби, за умов необмеженої видимості, рухався по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю правої смуги руху (за організації двостороннього руху по одній смузі для руху в кожному напрямку), горизонтальної ділянки вул. Перемоги в смт Олександрівка м. Чорноморська Одеської області, з боку м. Чорноморська в напрямку м. Одеси, з фактичною швидкістю 108,1 км/год., що є перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті.
При наближенні автомобіля до ділянки проїзної частини, розташованої напроти будівлі № 2с по вул. Перемоги в смт Олександрівка м. Чорноморська Одеської області, ОСОБА_10 не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, та не дотримуючись безпечної дистанції і інтервалу для здійснення об`їзду автомобіля «HondaHR-V», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який у цей час на вказаній ділянці дороги із дотриманням вимог Правил дорожнього руху почав виконувати маневр лівого повороту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, при цьому допустив дотичне зіткнення керованого ним автомобіля «Mercedes-BenzML 350» з автомобілем «HondaHR-V». Внаслідок зіткнення неповнолітній ОСОБА_10 втратив керування автомобілем «Mercedes-Benz ML 350», який змінив напрямок руху вліво за ходом свого руху, виїхавши за межі проїзної частини, де на узбіччі фронтальною частиною зіткнувся з фронтальною частиною автомобіля «М-412 ИЭ», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:
1) Водій автомобіля «М-412 ИЭ» ОСОБА_12 , 1942 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми голови та травми шиї: садна тім`яної ділянки голови, синця та забійної рани лобової ділянки голови зліва, вогнищевий крововилив в м`яких тканинах лобово-тім`яної ділянки голови зліва, садна передньо-бічної поверхні шиї справа на межі середньої і нижньої третини; б) закритої травми грудної клітки та живота; вогнищевих крововиливів в м`яких тканинах грудної клітки, множинних переломів грудини, правих і лівих ребер по різним анатомічним лініям з крововиливом та розривами пристінкової плеври, забою легенів, розривів правої легені, навколосерцевої сумки, серця та грудної частини аорти з крововиливом в плевральні порожнини, розтрощення печінки, селезінки з крововиливом в черевну порожнину, розтрощення тіла і хвоста підшлункової залози, крововиливу в брижі тонкої кишки; в) травми кінцівок: садна тильної поверхні правої кисті, садна-подряпини та різаних ран передньої і задньої поверхонь лівого передпліччя у верхній, середній та нижній третинах, тильної поверхні лівої кисті і тильних поверхонь проксимальних фаланг 3-5-го пальців лівої кисті, саден зовнішньої поверхні правого стегна у нижній третині, рваної рани передньо-зовнішньої поверхні правого стегна у нижній третині, відкритого багатоуламкового перелому правої стегнової кістки у нижній третині, рваної рани передньої поверхні правої гомілки у верхній третині, відкритих переломів медіального і латерального виростків правої стегнової кістки, надколінника, медіального і латерального виростків правої великогомілкової кістки та головки правої малогомілкової кісток, а також верхніх третин правих великогомілкової та малогомілкової кісток з крововиливом в м`яких тканина зазначених ділянок кінцівки, садно передньої поверхні правої гомілки у середній третині, множинних саден зовнішньої поверхні лівого стегна у нижній третині та зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, садно внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, закритого перелому лівого надколінника, закритих багатоуламкових переломів лівих великогомілкової та малогомілкової кісток у нижній третині з крововиливом в м`яких тканинах лівої гомілки.
Смерть ОСОБА_12 настала на місці дорожньо-транспортної пригоди від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, заподіяної йому при дорожньо-транспортній події, у вигляді багатоуламкових переломів правих і лівих ребер, розривів правої легені, навколосерцевої сумки, серця та грудної частини аорти з крововиливами в плевральні порожнини, розтрощення печінки і селезінки та множинних переломів кісток нижніх кінцівок;
2) Пасажир автомобіля «М-412 ИЭ» ОСОБА_13 , 1950 року народження, отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) садна лоба з крововиливами в підлеглих м`яких тканинах з внутрішньої поверхні; синців верхнього повіку правого ока і обох повік лівого ока; забитої рани та садна спинки носа; садна носо-губного трикутнику в центрі з крововиливом в слизовій оболонці верхньої губи; крововиливів в облямівці і слизової оболонки нижньої губи з забитою раною; забитої рани підборіддя; садно в проекції правої гілки нижньої щелепи; крововиливу під твердою мозковою оболонкою головного мозку в передній і середній черепних ямках зліва та під м`якими мозковими оболонками лобної і скронево-тім`яної областей лівої півкулі головного мозку та нижній поверхні в області ніжок мозочка і стовбурового відділу мозку; контузійних крововиливів головного мозку у полюсі лобної частки і тім`яно-скроневій області лівої півкулі головного мозку, а також в стінці бічного шлуночку правої півкулі головного мозку і в речовини обох ніжок мозочка і стовбурового відділу мозку; б) синців обох молочних залоз з крововиливами в підлеглих м`яких тканинах; переломів другого-четвертого ребер зліва по одній умовній лінії (між середньо-ключичної і передньою пахвовими лініями, без зміщення); неповного розриву між хребцевого диску між сьомим і восьмим грудними хребцями з крововиливом в навколишніх м`яких тканинах; крововиливів під плеврою в області воріт легенів; в) крововиливу в корені бризжі тонкої кишки і жирової клітковини поза черевного простору справа, під капсульного розриву правої частки печінки; г) синців передньої поверхні середньої третини правого плеча; синців передньо-внутрішньої поверхні лівої нижньої кінцівки; нижньої третини стегна, колінного суглоба, верхньої і середньої третини гомілки.
Усі тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів та удару об такі, чим могли бути частини салону автотранспортного засобу і утворені в один короткий проміжок часу та при вищевказаних обставинах.
Смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікувальній установі, та перебуває у прямому причинному зв`язку із закритою черепно-мозковою травмою у вигляді крововиливів під оболонками та забою головного мозку та настала від набряку-набухання головного мозку.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Іллічівському міському суду Одеської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, угоди в кримінальному провадженні не укладені.
За таких обставин кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.3141 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання необхідно доручити Овідіопольському МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь.
Під час досудового розслідування ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17 серпня 2021 року.
Прокурор ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.315 КПК України звернулась до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання обґрунтоване обґрунтованістю підозри (обвинувачення) ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявністю передбачених ст.177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, захисник, обвинувачений та його законний представник проти задоволення клопотання заперечували, пояснивши, що на їх думку ступінь ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, зі збігом часу зменшився, та з огляду на те, що ОСОБА_10 є студентом Одеського міжнародного гуманітарного університету наочній формі навчання, просили застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Потерпілий та його представник позицію сторони захисту підтримали, представники служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції проти обрання щодо обвинуваченого домашнього арешту в певний період доби не заперечували.
Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши сторін кримінального провадження, суд доходить таких висновків.
Умови застосування запобіжного заходу передбачені ч.1 ст.194 КПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання буде встановлено:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перелік доказів, зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, дають підстави для висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Крім того,надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, на які посилається прокурор, а саме, що обвинувачений може:
переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується наступним. Так, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за який кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Суд вважає, що обвинувачений, розуміючи, що внаслідок злочину настала смерть двох осіб, та можливість призначення, у разі визнання його винуватим, реального покарання, може вчиняти спроби ухилення від суду. Однак, оцінюючи ступінь цього ризику, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
З матеріалів судової справи та наданих стороною захисту матеріалів вбачається, що обвинувачений не неповнолітнім, має зареєстроване місце проживання у м. Чорноморську Одеської області, проживає разом з обома батьками, навчається на очній формі навчання у Одеському міжнародному гуманітарному університеті, має позитивні характеристики, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого, однак необережного злочину.
З таких обставин суд доходить висновку про те, що ступінь ризику переховування обвинуваченого від суду не є таким, що виправдовував би його тримання під вартою,
незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування було запитано певне коло свідків, анкетні дані, адреси проживання та телефони яких зазначено у цьому ж реєстрі. Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до безпосереднього отримання судом показань свідків та дослідження їх судом.
З таких обставин обвинувачений, якому стали відомі відомості про свідків, в тому числі під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та з обвинувального акту, може вчиняти незаконний вплив на них, а саме спроби схилити їх до надання неправдивих, вигідних для себе, показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця навчання; його репутацію; дотримання обвинуваченим умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Оцінивши ці обставини, у їх сукупності, суд вважає, що для запобігання ризикам, існування яких доведено, до обвинуваченого, з урахуванням його віку, особистих якостей, поведінки під час досудового розслідування та судового провадження, може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
В підготовчому судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту з її автомобіля «Mercedes-Benz ML 350», номер кузова НОМЕР_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2019 року, посилаючись на те, що на цей час судові експертизи проведені та потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала.
В судовому засіданні законний представник обвинуваченого, обвинувачений та захисник клопотання підтримали, з боку прокурора та інших учасників судового провадження заперечень не надійшло.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна як обмеження права власності, є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що судові експертизи у цьому кримінальному провадженні проведені, беручи до уваги позицію прокурора, яка не заперечувала проти скасування арешту, суд вважає, що на цей час потреба у подальшому застосуванні арешту на автомобіль ОСОБА_9 відпала, тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 174, 314-316, 176-178, 181, 193-194, 196, 370-372, 492 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 13 вересня 2021 року.
Зобов`язати Овідіопольський МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь за участю обвинуваченого та надати суду до 01 вересня 2021 року.
В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, обвинуваченого, його законного представника, захисника, потерпілого, представника потерпілого, представників служби у справах дітей та представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції.
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати в період з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 25 вересня 2021 року, включно.
Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 25 вересня 2021 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- не відлучатися з м. Чорноморська Одеської області (крім виїзду до м. Одеси) без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому та його законному представнику, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Виконання ухвали доручити ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, направити зазначеному відділу поліції копію цієї ухвали для негайної постановки на облік особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, і повідомлення про це суд.
Клопотання ОСОБА_9 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2019 року на автомобіль «Mercedes-Benz ML 350», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя