Справа № 203/299/21
Провадження № 1-кп/202/196/2021
УХВАЛА

05 травня 2021 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_18 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_20 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_15 ОСОБА_21 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська клопотання ОСОБА_22 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000014 -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

01 березня 2021 року ОСОБА_22 заявила клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000014, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2020 року на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що арешт на вищезазначене домоволодіння накладався як на речовий доказ, з метою забезпечення та запобігання можливості його відчуження. Разом із цим заявник вважає, що вищезазначене домоволодіння не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Зазначає, що право власності на вищезазначений об`єкт нерухомості виникло у визначений законом спосіб для реєстрації новоствореного нерухомого майна. Під час проведення досудового слідства було встановлено, що предметом злочинного посягання був об`єкт незавершеного будівництва, готовністю 74 відсотки, який не є тотожнім об`єкту нерухомості, на який було накладено арешт. Крім того зазначає, що відповідно до обставин, викладених в обвинувальному акті, предметом розгляду зазначеного кримінального провадження щодо вищезазначеного об`єкту є факт вибуття із володіння власника, внаслідок умисних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . При цьому у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_22 була допитана в якості свідка. На підставі викладеного вважає, що арешт, накладений на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_22 , позбавляє її правом користування своїм майном, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_22 ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання.

Інші обвинувачені та їх захисники вирішення клопотання про скасування арешту поклали на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання зазначивши, що вищезазначене домоволодіння є предметом злочину, у зв`язку із чим арешт на вищезазначений будинок накладався як на речовий доказ.

Потерпілі та представники потерпілих позицію прокурора підтримали та просили у задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.

Заслухавши сторін, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2020 року клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_24 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 було задоволено та накладено арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині заборони відчуження вказаного нерухомого майна.

Підставою накладення арешту на вищезазначене домоволодіння булапостанова слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 від 22 травня 2020 року, якою будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000014.

Відповідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, враховуючи, що арешт на вищезазначене домоволодіння накладався слідчим суддею з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, підстави для скасування накладеного арешту на даний час відсутні.

На даній стадії кримінального провадження суд не має можливості визначити можливість застосування п.1 ч.6 ст.100 КПК України, оскільки судом на даний час не досліджені всі матеріали кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання ОСОБА_22 про скасування арешту майна слід відмовити.

Суд також зазначає, що відповідно до положень ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.100,110,170,350,369,371,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_22 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000014 - відмовити

Ухвала скарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1