ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 661/4213/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/715/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 червня 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 05 серпня 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000315 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 червня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 05 серпня 2021 року, включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, обвинувачений зазначає про формальний підхід суду до розгляду клопотання, що суперечить вимогам КПК України та практиці ЕСПЛ.

Крім того, зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Відповідно до вимог ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вид тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді гримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Всі сторони судового провадження належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду апеляційної скарги. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.

Заслухавши доповідь судді - доповідача захисника на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акта апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого особі обвинувачення.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, пов`язаннях із заподіянням шкоди життю та здоров`ю людини, за вчинення яких, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований та не одружений, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків та відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Зазначені обставин, дають достатні підстави вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотання прокурора та оскаржуваній ухвалі суду та неспроможність посилань обвинуваченого про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та обрання відносно нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було розглянуто у відповідності до вимог та в строки визначені КПК України, що вказує про неспроможність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з цих питань.

Незгода обвинуваченого з позицією прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зважаючи на що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 червня 2021 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4