КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участі
захисника ОСОБА_5
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 19 липня 2021 року, включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2021 та постанови нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши щодо підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт, або визначити заставу у розмірі, що відповідає доходам підозрюваного, зменшивши встановлену заставу.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не враховано наявність соціальних міцних зв`язків обвинуваченого, постійного місця проживання, відсутність судимостей, і взагалі відсутність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що суд в порушення процесуальних норм не визначив розмір застави.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника, який просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, відповіді на запитання суду, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши оскаржувану ухвалу, яка була надана захисником разом з поданням апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.07.2021, включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховує тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття останнього під варту і продовжують існувати, зокрема, перешкоджання повному та всебічному проведенню судового розгляду, вплив на свідків, оскільки кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості та недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що на даний час справу не призначено до судового розгляду, а отже існують ризики незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
Щодо доводів апелянта про те, що суд в порушення процесуальних норм не визначив розмір застави, апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки розмір застави був визначений при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у розмірі - 315 300,00 грн., та продовжує існувати на даний час.
Стосовно доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, як того просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2021 в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2