Провадження №: 1-кс/755/3228/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426 від 22.07.2021 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

27 липня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426 від 22.07.2021 року, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться двоповерхова нежитлова будівля, на якій здійснюються будівельні роботи з реконструкції останньої.

За даними Міського земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,5221 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій проводяться будівельні роботи з реконструкції нежитлового будинку під офісну будівлю, що обліковується за ТОВ «ТРИ-О» ().

Разом з тим, рішень про передачу зазначеної земельної ділянки у власність чи користування (оренду) Київська міська рада не приймала.

Таким чином невстановлені досудовим слідством службові особи ДАБІ прийняли незаконне рішення щодо видачі дозвільних документів на проведення реконструкції будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

27.04.2021 року до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшло усне звернення від громадянина, що представився на ім`я ОСОБА_4 стосовно того, що за адресою: АДРЕСА_1 проводиться незаконне будівництво.

Слідчо-оперативна група, прибувши за адресою, вказаною у повідомленні, виявила, що за вищевказаною адресою здійснюються будівельні роботи, на території знаходиться будівельна техніка та працівники, що було зафіксовано протоколом огляду місця події від 27.04.2021 року.

У подальшому, проведеним досудовим слідством було встановлено, що за вищевказаною адресою проводиться реконструкція нежитлового будинку під офісну будівлю, на підставі дозволу на виконання будівельних робіт номер ІУ39 від 30.03.2021 року, з якого встановлено, що реконструкцію здійснює генеральний підрядник ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДСТАР ПЛЮС» () на замовлення ТОВ «ТРИ-О» (), яке згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав властності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, являється власником вищевказаного нежитлового будинку під літерою «А», загальною площею 1530.9 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для державної реєстрації 02.07.2019 року слугував договір купівлі-продажу, серія та номер 2925, виданий 06.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

Вивчивши договір купівлі-продажу було встановлено, що 06.12.2010 року між ТОВ «ТРИ-О» ( ) та ТОВ «МІСТЕР КОК» ( ) було укладено вищевказаний договір за умовами, що продавець (ТОВ «МІСТЕР КОК» ( ) передає покупцеві (ТОВ «ТРИ-О» ( ) нежитловий будинок заг. площею 1530,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за погоджену сторонами суму 200 000 гривень.

Також, в договорі вказано, що майно, яке відчужується, належить продавцеві на праві власності на підставі Рішення Господарського суду м. Києва від 31.08.2010 року, справа № 44/455.

У відкритому доступі, в Єдиному державному реєстрі судових рішень Господарським судом міста Києва, ухвалою судді ОСОБА_6 , по справі №44/45531.08.10 за позовом ТОВ «МІСТЕР КОК» до Малого спільного підприємства «ІГЛЕН» про визнання права власності, було встановлено, що 19.03.2003 року між позивачем (ТОВ «МІСТЕР КОК») та відповідачем (Мале спільне підприємство «ІГЛЕН») було укладено договір купівлі-продажу без номеру, за яким відповідач зобов`язувався передати у власність позивачу нежитловий будинок, загальною площею 1503,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом було встановлено, що право власності продавця (Мале спільне підприємство «ІГЛЕН») за договором купівлі-продажу посвідчується відповідним свідоцтвом про власність від 31.08.1995 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданий регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву.

У відповідь на запит щодо надання завіреної копії свідоцтва про власність від 31.08.1995 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , регіональний Фонд державного майна України повідомив, що в копії журналу реєстрації заяв на приватизацію підприємств, за реєстраційним № 150 від 31 серпня 1995 року свідоцтво про власність значиться за підприємством « ОСОБА_7 ».

За даними бази ІПС «ЕТАП» Регіональним відділенням було здійснено приватизацію шляхом викупу майна орендного підприємства «Київриба», за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, орган досудового розслідування вважає, що право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 отримано за підробними документами.

Також, з відповіді на запит від КП КМР «КМ БТІ» було встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності нерухоме майно не зареєстровано, та надано копії технічної документації на будівлю літ. А з інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_3 , де в журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, громадського будинку вказана загальна площа приміщень складає 1530,9 кв.м.

Також, протоколом огляду веб-сторінки від 18.07.2021 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 знаходився центр соціальної допомоги Дніпровського району, та прикріплено три фото-знімка, на яких зображено нежитлову будівлю, що являється будівлею, якій наразі, за документами про право власності, що має ТОВ «ТРИ-О» () присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Так встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 наявна нежитлова будівля, загальною площею 1530,9 кв.м., що згідно публічної кадастрової карти України розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :66:444:0019.

Постановою слідчого, нежитлову будівлю, загальною площею 1530,9 кв.м., яка розташована на земельній ділянці площею 0,5221 га за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, накласти арешт на вказане майно, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони користування та розпорядженням майном.

На підставі ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення користувачів майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна.

Вислухавши доводи прокурора, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вилучене майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: нежитлову будівлю, що належить на праві власності ТОВ «ТРИ-О» (код ЄДРПОУ: 37293529), яка розташована на земельній ділянці, площею 0,5221 га, кадастровий номер :66:444:0019, що рахується за ТОВ «ТРИ-О» (код ЄДРПОУ: 37293529), загальною площею 1530,9 кв.м,. право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Грант 7 ЛТД» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши користування та розпорядження.
Ухвалу про арешт майна виконувати негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: