Номер провадження: 11-сс/813/424/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ КРАЇНИ

03.03.2021 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури з невнесення відомостей до ЄРДР,
установив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягала у невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 22.09.2020 про вчинення суддями Одеського апеляційного суду злочинів, передбачених ст.ст. 161, 364, 365 КК України.
На зазначену ухвалу слідчого судді, 01.03.2021 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить її скасувати та задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, зобов`язати уповноважену особу Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 161, 364, 365 КК України, надати йому витяг з ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення на підставі його заяви, а також зобов`язати Одеську обласну прокуратуру провести процесуальне керівництво всебічного та об`єктивного розслідування зазначених кримінальних правопорушень.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.
Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.
Разом з тим, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 був присутнім при розгляді його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури з невнесення відомостей до ЄРДР та при проголошені вступної та резолютивної частини ухвали 01.02.2021.
При цьому, відповідно до штампу вхідного кореспонденції Одеського апеляційного суду, апеляційна скарга подана ОСОБА_3 лише 01.03.2021, тобто з пропуском передбаченого законом 5-деного строку з дня проголошення ухвали на її апеляційне оскарження.
Водночас, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 хоча і зазначає, що отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді тільки 24.02.2021, однак не порушує питання щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п.57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).
Відповідно до п.2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, яке згідно із ч.3 ст. 458 КПК України є обов`язковим для виконання для всіх судів загальної юрисдикції, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.
Враховуючи викладене, відповідно до положень ч. 3 ст. 399 КПК України, зазначена апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 395, 399, 404, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя -доповідач
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР повернути ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що вона подана до апеляційного суду після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду, протягом трьох місяців з моменту прийняття судового рішення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2