Справа № 290/1176/20
Провадження № 1-кп/273/27/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товща Романівського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з неповною загальною середньою освітою, раніше судимого:

29.08.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 289 КК України 2001 року, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

13.09.2020 перебуваючи в с. Товща Романівського району Житомирської області, вирішив відкрито заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, близько 21 години 13.09.2020 ОСОБА_4 прибув до домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де за допомогою заздалегідь заготовленого ножа, якого приніс із собою, відчинив запірні пристрої двох вхідних дверей до житлового будинку, таким чином проник у житло ОСОБА_7 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , який відпочивав на ліжку в одній із кімнат будинку та застосовуючи грубу фізичну силу, утримуючи руки ОСОБА_7 за спиною із кишені одягу останнього відкрито викрав грошові кошти в сумі 100 грн.

З викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку суму 100 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину не визнав та надав покази, відповідно до яких 13.09.2020 в обідню пору доби зустрів потерпілого ОСОБА_7 та повідомив, що у вечері прийде в гості. Близько 21 год. цього ж дня, спільно з ОСОБА_8 , який взяв із собою спиртне, пішов до домогосподарства ОСОБА_7 . Прибувши до будинку потерпілого він постукав у двері, але ніхто не відчинив, тому він через щілину дверей, рукою відкрив перші вхідні двері. Інші двері були відчинені. Коли він з ОСОБА_9 зайшли до будинку ОСОБА_7 встав із ліжка та сів з ними за стіл, за яким вони вживалися алкоголь. ОСОБА_7 випив один стаканчик горілки, потім дав 15-20грн. ОСОБА_9 ще на спиртне, яке випили. Після цього вони розійшлися по домівках. Чому вранці ОСОБА_7 звернувся до поліції йому не відомо. Чи вчиняв він якісь дії відносно потерпілого не пам`ятає.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що близько 2 години ночі до його будинку зайшов ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 . В цей час, світло у його будинку було вимкнено, двоє вхідних дверей до його будинку були зачинені. Він дивився телевізор. Про те що хтось заходить до будинку він почув коли відчинялася клямка на дверях, далі Добровольський першим зайшов у кімнату в якій він відпочивав. ОСОБА_4 відразу наказав йому дати закуску та гроші, а потім пішов до холодильника і дістав звідти жарену рибу. ОСОБА_9 , який зайшов слідом, через певний проміжок часу почали разом вживати горілку з обвинуваченим. Потім на прохання ОСОБА_4 він дав їм 15 грн., за які ОСОБА_9 знову купив та приніс горілки, яку випив з ОСОБА_4 у його будинку. Коли вони випили горілку, з метою залишення його будинку на вимогу ОСОБА_4 він дав їм ще 20 грн. В цей час, ОСОБА_4 помітив, що у потерпілого є ще гроші, які він тримав у кулаці у кишені штанів, підійшов до нього та застосувавши фізичну силу «викрутив» йому руку, завдавши фізичного болю, внаслідок чого кулак розжався та забрав 100 грн., дві по 50грн. Після цього ОСОБА_4 забрав жарену рибу і спільно з ОСОБА_9 залишив його будинок пригрозивши, що у випадку звернення у поліцію він спалить його будинок. Потерпілий зазначив, що ОСОБА_9 по відношенню до нього будь-яких дій не вчиняв. Вранці про подію він розповів своїй хрещениці ОСОБА_10 . Додатково повідомив, не зустрічався з ОСОБА_4 в обідню пору 13.09.2020, а також не було домовленості про те, що ОСОБА_4 прийде до нього у вечері. Запевнив суд, що близько 1 року алкоголю взагалі не вживає.

Свідок ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у судовому засіданні показали, що вранці, день та час вони не пам`ятає, до їх домогосподарства прийшов ОСОБА_7 , який є хрещеним батьком ОСОБА_12 та повідомив, що напередодні до його будинку проник ОСОБА_4 , який спільно з ОСОБА_9 пили в будинку горілку, потім ОСОБА_13 скрутив руку, яка була у кишені та забрав 100 грн. і продукти харчування. Погрожував спалити будинок. Також ОСОБА_7 їм повідомив, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 зайшли до будинку відкривши двері ножем. Після цього повідомлення, вони пішли до домогосподарства ОСОБА_4 , який проживає по сусідству, з метою з`ясування обставин протиправних дій, однак ОСОБА_4 свою причетність заперечував, у зв`язку з чим ОСОБА_10 викликала працівників поліції. Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 зазначили, що протиправні дії ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_7 є систематичними, обвинуваченому відомо, що ОСОБА_7 отримує пенсію 10 числа місяця. З цих підстав ОСОБА_14 зберігає грошові кошти у них вдома. Свідок ОСОБА_10 додатково повідомила, що ОСОБА_7 не повідомив про подію у вечері 13.09.2020, оскільки він не вміє користуватися телефоном, а прийти до їх домогосподарства не зміг через страх що його поб`ють та погрози ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що вона продавець магазину ПП «Туровський», що в с. Товща. На початку осені 2020 року ОСОБА_7 купував продукти харчування, а саме муку за яку розрахувався купюрою номіналом 200 грн. Вона дала йому здачу купюрами 2x50, 20, 10 та 5 грн.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що осінню 2020 року, він був запрошений на слідчу дію у якості понятого, де ОСОБА_4 показував, як він рухався через город разом з ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , як відкривав ножем одні та другі двері у будинку потерпілого, як брав гроші на пляшку та як ОСОБА_4 крутив ОСОБА_7 праву руку. Щоб хтось казав, що завчасно попереджали, що вони прийдуть, то такого не чув. Додатково пояснив, що що під час огляду кухні у домогосподарстві ОСОБА_4 , останній показав де був ніж та як він його взяв.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що дати точної не пам`ятає, працівники поліції запросили його в якості понятого на слідчу дію, де ОСОБА_4 у своєму домогосподарстві показував ніж, яким він відчиняв двері до будинку ОСОБА_7 , про викрадені гроші чув коли потерпілий приходив до його матері та повідомив про це нас. Тиск на ОСОБА_4 працівниками поліції не здійснювалося, він сам показував та розповідав як все було. Додатково пояснив, що ОСОБА_4 на той момент проживав у будинку матері, якої не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він спільно з ОСОБА_4 вдень зустріли потерпілого ОСОБА_7 з яким домовилися у вечері прийти до нього та щодо повернення даних коштів він нічого не казав. Коли стемніло вони пішли до будинку ОСОБА_7 . В будинку двері були зачинені, він постукав, ОСОБА_7 не відкривав, тому ОСОБА_4 ножем, який лежав біля криниці відчинив двері і вони зайшли до будинку, оскільки вважали що господар спить п`яним у хаті. Коли зайшли ОСОБА_7 дивився телевізор. ОСОБА_7 дав 20 грн. і він купив горілки, яку випили, потім господар дав ще 15 грн. так як хотів щоб вони залишили будинок, бо він мав лягати спати. Також зазначив, що неправомірних дій відносно ОСОБА_7 ніким не вчинялося. Щодо 100 грн. йому нічого не відомо. Тиск працівниками поліції відносно нього не здійснювався. Запевнив, що дає правдиві покази, які відповідають слідчому експерименту, проведеному за його участю під час досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі:

рапортом оперативного чергового Романівського ВП про те, що 14.09.2020 о 08год. 25хв. надійшло повідомлення зі служби «102», згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_4 13.09.2020 близько 22 год. проник до будинку ОСОБА_7 , відкривши двері ножем та викрутивши руку відкрито викрав 100 грн. Погрожував спалити будинок;

протоколом огляду місця поліції від 14.09.2020 з ілюстративними таблицями до нього, в ході проведення якого оглянуто домогосподарство ОСОБА_7 , зокрема житловий будинок останнього, зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину, наявність свіжих слідів (стесу) на вхідних дверях будинку в ділянці запірного пристрою (клямки). Також оглядом місця події зафіксовано, що вхідні двері до будинку щільно не закриваються утворюючи щілину 5-8 см між дверима та дверним отвором. На підлозі будинку зафіксовано наявність залишків риби (кісток), які зі слів потерпілого кидав ОСОБА_4 , сидячи біля нього;

протоколом огляду місця події домогосподарства ОСОБА_4 від 14.09.2020 з ілюстративними таблицями до нього, під час якого на столі виявлено залишки риби, а також свідок ОСОБА_9 , який був присутній під час проведення слідчої дії вказав на ніж, яким відкривалися двері будинку ОСОБА_7 . Ніж вилучено до відділення поліції та визнано речовим доказом у справі;

висновком судово-медичної експертизи №348, згідно якого у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено, у той час в дослідній частині висновку зазначено, що 15.09.2020 потерпілий оглянутий хірургом, яким об`єктивно виявлено помірну припухлість в ділянці правого передпліччя, обмеженість рухів. Зі слів ОСОБА_7 вдарив сусід. Лікарем зроблено діагноз: розтягнення зв`язок в ділянці правого передпліччя;

протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 15.09.2020, із застосуванням відео зйомки, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 умовно, детально відтворив обставини вчинення відносно нього злочину ОСОБА_4 та вказував, що подія відбулася 13.09.2020 близько 21 год. В ході слідчого експерименту відтворено та продемонстровано можливість відкриття вхідних дверей до будинку, способом зазначеним потерпілим;

протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 30.10.2020 з ілюстративними таблицями до нього, в ході якого ОСОБА_9 в присутності понятих відтворив, як він з ОСОБА_4 йшли до ОСОБА_7 щоб взяти гроші в останнього, продемонстрував як ОСОБА_4 своїм ножем, який знаходився в чоботях шляхом просування леза між варцабом та дверним полотном відчинив внутрішню клямку вхідних дверей, далі детально продемонстрував розміщення ОСОБА_4 , господаря будинку ОСОБА_7 та себе в кімнаті будинку, зазначив де вживали горілку та які кошти отримав ОСОБА_4 у ОСОБА_7 ;

протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 16.09.2020 з ілюстративними таблицями до нього, із застосуванням безперервної відеозйомки, де в присутності понятих та свого захисника відтворив та розповів про події 13.09.2020, що відбувалися в с.Товща Романіського району, під час слідчого експерименту ОСОБА_4 заперечив факт застосування сили до ОСОБА_7 , а вказав про заволодіння грошовими коштами, які лежали на ліжку поряд з потерпілим.

Аналізуючи досліджені докази, суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України, вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, вказані досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_4 злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 .

Суд вважає послідовними показання потерпілого, який у судовому засіданні наголошував про те, що ніякої домовленості у нього з обвинуваченим не було, що двері у його будинок були замкнуті та після того, як два рази він давав кошти у сумі 20 та 15 грн., то обвинувачений ОСОБА_4 виламавши йому руку, розігнув кулак та забрав 100 грн. Показання потерпілого узгоджуються та підтверджуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними, отриманими під час слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз. Підстав ставити під сумнів покази потерпілого у суду немає.

Зазначені докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достатності та достовірності, а їх сукупність виключає сумніви у причетності обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покази свідка ОСОБА_9 надані в судовому засіданні, суд оцінює як такі, що направлені на спростування обставин зазначених в обвинувальному акті та сприянню уникненню обвинуваченим ОСОБА_4 відповідальності визначеної ч 3 ст 186 КК України.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням того, що під час слідчого експерименту ОСОБА_9 послідовно відтворив порядок протиправних дій ОСОБА_4 по відношенні до потерпілого ОСОБА_7 зазначені в обвинувальному акті по даному кримінальному провадженні.

Більш того, надані свідком ОСОБА_9 покази під час проведення з ним слідчого експерименту, узгоджуються із показами потерпілого та іншими дослідженими судом доказами.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_6 в частині того, що відкрите викрадення чужого майна (грабежі) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаного з проникненням у житло мало б кваліфікуватися за ч 2 ст 186 КК України, а не за ч 3 ст 186 КК України.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що під час дослідження доказів встановлено обставини при яких обвинувачений проник у житло потерпілого із застосуванням саморобного ножа. Вказані обставини підтвердив і сам потерпілий, звернувши увагу на те, що двері він ОСОБА_4 не відчиняв.

В послідуючому, судом встановлено, що ОСОБА_4 помітивши у ОСОБА_7 кошти, підійшов до нього, вивернув йому руку та забрав їх.

Вказані обставини ОСОБА_7 підтвердив під час слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки.

Таким чином, ч 2 ст 186 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки, як «проникнення у житло», а тому, доводи ОСОБА_6 є необґрунтовані.

Також, ОСОБА_6 звертає увагу суду на той факт, що згідно висновку експерта у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у потерпілого не виявлено, як наслідок відсутня кваліфікуюча ознака у вигляді «насильства» у розумінні умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна.

Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК України не потребують, що відповідає приписам п 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Таким чином, суд звертає увагу на те, що вказаний висновок експерта здійснювався з урахуванням відомостей медичної карти №3865 амбулаторного хворого ОСОБА_7 де зазначено діагноз: розтягнення зв`язок в ділянці правого передпліччя, що все ж вказує на ушкодження здоров`я ОСОБА_7 та свідчить про застосування до нього фізичної сили, яка як було встановлено судом проявлялася у заломленні руки потерпілого ОСОБА_7 обвинуваченим, що вказує в свою чергу на застосування насильства.

Таким чином, насильство може проявлятися не лише в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, як зазначає ОСОБА_6 , а й в інших насильницьких діях (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Також, суд вважає такими, що не відповідають дійсності доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що свідок ОСОБА_10 перебуває в неприязних стосунках з ОСОБА_4 , адже вони суперечать показам самої ОСОБА_10 , яка 24.12.2020 в судовому засіданні констатувала факт систематичного протиправного впливу ОСОБА_4 щодо ОСОБА_7 , який проявлявся у неодноразовому проникненні у житло та вимаганнях коштів. Таким чином, свідок ОСОБА_10 надала суду покази про відомі їй обставини, що не може прямо чи опосередковано вказувати неприязні стосунки.

При цьому, суд критично оцінює показання обвинуваченого, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони суперечать і спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, а також показаннями потерпілого та свідків, які є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні. Така стратегія захисту, на думку суду, є нічим іншим, як способом уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст. 22 КПК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням вимог ч. 1 ст. 94 КПК України та статей 23, 84, 85, 86 КПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, як дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаного з проникненням у житло.

Суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

Таким чином, істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимих доказів, які подані стороною обвинувачення, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено, а певні неточності, про які вказував захисник не є суттєвими та не можуть свідчити в загальному про недопустимість вказаних доказів.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 в ході досудового слідства не встановлено.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує на обліку у лікаря нарколога ОСОБА_4 не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №254-2020 виявляє клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, однак вказані особливості зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання.

Згідно довідки-характеристики ОСОБА_4 офіційно не працює, проживає один, періодично зловживає спиртними напоями, заяви та скарги на нього щодо негативної поведінки не надходили, має запальний характер.

Отже, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчиненого та його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, відсутність обставин, що пом`якшують, при обтяжуючій обставині. Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що обвинувачений як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду своєї вини не визнав, не вчиняв жодних дій з метою примирення з потерпілим та саму думку потерпілого, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити останньому основне покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням ст.71 КК України призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 29.08.2019.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-дактилоскопічної експертизи становлять 980,70 грн, які суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу суд залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 29.08.2019, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Залишити до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання з 14.09.2020.

Речові докази у відповідності до вимог ст. 100 КПК України:

- скляну чарку з написом «Німіроф» (квитанція 294), саморобний ніж (квитанція 297) - знищити;

- флеш накопичувач Kingston mikro CD 16 Gb 97190-E05.A00LF із записом слідчого експерименту за участю підозрюваного та флеш накопичувач Kingston mikro CD 16 Gb 97175-E04.A00LF із записом слідчого експерименту за участю потерпілого - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи у розмірі 980,70 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1