Справа № 646/4243/20
№ провадження 1/646/21/2021
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барвінкове Барвінківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, без постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю підсудного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Червонозаводського районного суду міста Харкова перебуває вищевказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він у грудні 2001 року в м. Харкові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення шахрайства, увійшов у склад організованої ОСОБА_7 злочинної групи та висловив готовність скоювати такі злочини у складі організовано групи. Крім того у склад такої групи увійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Таким чином, було створено стійке об`єднання трьох осіб, які попередньо зорганізувалися для вчинення декількох злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Так, в кінці грудня 2001 року в м. Харкові, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виконуючи свою роль в організованій групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під приводом необхідності продажу кімнати ОСОБА_9 з метою придбання для неї нового житла, не маючи наміру в дійсності виконувати таку обіцянку, шляхом обману та зловживання довірою переконали ОСОБА_9 11.01.2002 оформити у приватного нотаріуса довіреність на ім`я ОСОБА_8 , якою уповноважити останнього на продаж від її імені належної їй на праві власності кімнати в комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, 13.03.2002 в нотаріальній конторі ОСОБА_8 від імені ОСОБА_9 , діючи на підставі довіреності, уклали договір купівлі?продажу 30/100 часток комунальної квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_10 , він якого отримали за вказану квартиру 5 350 грн. В результаті чого ОСОБА_9 втратила право власності на вищевказану квартиру, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заволодівши грошовими коштами у сумі 5 350 грн, розпорядились ними на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 5 350 грн.

Крім того, навесні 2003 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виконуючи свою роль в організованій групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під приводом необхідності продажу домоволодіння ОСОБА_11 з метою придбання для нього ОСОБА_8 нового житла, не маючи наміру в дійсності виконувати таку обіцянку, шляхом обману та зловживання довірою переконали ОСОБА_11 , з яким у ОСОБА_8 склалися довірчі відносини, продати належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_2 та отримані від продажу грошові кошти передати ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, 06.03.2004 ОСОБА_8 супроводжував ОСОБА_11 в нотаріальну контору за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , якого попередньо знайшов в якості покупця вищевказаного домоволодіння ОСОБА_8 , уклали договір купівлі?продажу частини домоволодіння АДРЕСА_2 . За вищевказану квартиру ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_12 23 50,00 грн, які одразу передав ОСОБА_8 для того, щоб останній підшукав та придбав для нього нове житло. Заволодівши вищевказаними грошима, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розпорядились ними на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 23 50,00 грн.

Крім того, у 2002 році, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виконуючи свою роль в організованій групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під приводом необхідності продажу 22/100 частини домоволодіння АДРЕСА_4 , на спадкування якої після смерті свого батька по закону мала право ОСОБА_13 , з метою придбання для неї за допомогою та супроводом ОСОБА_7 нового житла, не маючи наміру в дійсності виконувати таку обіцянку, шляхом обману та зловживання довірою переконали ОСОБА_13 та її мати ОСОБА_14 оформити договір дарування 22/100 частини домоволодіння АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_15 , з яким ОСОБА_13 раніше не була знайома. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою організував 30.03.2004 укладення нотаріального договору дарування ОСОБА_13 частини домоволодіння АДРЕСА_4 ОСОБА_15 , в результаті чого ОСОБА_13 втратила право власності на вказане домоволодіння, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заволоділи вищевказаним домоволодінням, чим заподіяли ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 25 051,00 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою.

Сього числа судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 подав письмове клопотання про закриття кримінальної справи відносно нього у зв`язку з закінченням терміну давності.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_6 у зв`язку з закінченням терміну давності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7?1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч. 2 ст. 11?1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення у разі вчинення особливо тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 підтвердив добровільність своєї позиції. Він усвідомлює і розуміє підставу закриття кримінальної справи, йому роз`яснено, що вказані підстави є нереабілітуючими підставами і право на розгляд у загальному порядку.
Враховуючи викладене, оскільки від часу подій викладених в обвинувальному акті до часу заявлення підсудним ОСОБА_6 зазначеного клопотання минуло більше ніж п`ятнадцять років, клопотання підсудного ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 6, 7?1, 11?1 КПК України (1960 року), суд -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання підсудного ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Повний текст постанови проголошено 11.03.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3