УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 001 01 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1, ч. 1 ст.365-2 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 001 01 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1, ч. 1 ст.365-2 КК України про арешт майна на нежитлову будівлю літера «А» загальною площею 92,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною їх використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000101 від 16.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.08.2020 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю в літері «А», площею 92,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 за індексним №37788822 на підставі підробленої довідки № 13/07/20-1, виданої 13.07. 2020 ТОВ «Реєстраційне БТІ», яка за своїм змістом та формою не являються підставою для виникнення права власності і не підпадає під дію жодного із пунктів ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не відповідає дійсності.

16.06.2021 постановою прокурора в порядку ст. 98 КПК України нежитлова будівля в літері «А» загальною площею 92,8 кв.м., яка розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнана в якості речового доказу по кримінальному провадженні так, як вона є матеріальними об`єктами, які містять сліди кримінального правопорушення, а також отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Так, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зібрано матеріали, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень, а також набуття ОСОБА_5 права власності на нежитлові приміщення внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, встановлено, що на даний час невстановленими особами здійснюється експлуатація нежитлових приміщень без виділення земельної ділянки, яка відповідно до зібраних матеріалів перебуває в користуванні Офісу Генерального прокурора, що призводить до матеріальної шкоди потерпілого.

З метою запобігання подальшого незаконного відчуження майна, до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб, а також з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на нежитлову будівлю літера «А» загальною площею 92,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною їх використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 420 201 011 000 001 44 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В рамках даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нежитлову будівлю літера «А» загальною площею 92,8 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, з метою забезпечення збереження цього майна, як речового доказу, а також запобігання подальшого незаконного відчуження вказаного майна.
Постановою прокурора від 16.06.2021 в порядку ст. 98 КПК України нежитлова будівля в літері «А» загальною площею 92,8 кв.м., яка розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнана в якості речового доказу по кримінальному провадженні так, як вона є матеріальними об`єктами, які містять сліди кримінального правопорушення, а також отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора нерухомого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, що вказане майноє об`єктом кримінального правопорушення, відповідає ознакам визначеним ст..98 КПК України, а відтак вважаю, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речового доказу.
Аналізуючи наведене, вважаю, що надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлову будівлю літера «А» загальною площею 92,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: