Пр-ня по справі № 1-кп/521/818/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:
18 лютого 2021 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 .
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000483 від 09.10.2020 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , учень 9-А класу ЗОШ №46, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 , 08.09.2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні кабінету №13 Одеської загальноосвітньої школи №46, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 70, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон Samsung Galaxy J7 Neo, завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 6000 гривень.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
Частина 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:
З урахуванням того, що вказаний обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні, на підставі заяви ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначити встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Також, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі ч.2 ст. 381 КПК України, так як обвинувачений надав заяву, відповідно до якої не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, в даному випадку, суд не вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст. 382 КПК України, призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення у віці 14 років.

Відповідно до ч.2 ст. 22 КК України особи, що вчинили кримінальне правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності за крадіжку (ст. 185 КК України).

Відповідно до ч.1 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

Санкція ч.1 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З урахуванням ст. 98 КК України неповнолітньому за ч.1 ст. 185 КК України можливо призначити покарання лише у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт або арешту.

При цьому, відповідно до ст. 100 КК України громадські роботи та виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років.

Відповідно до ст. 101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах.

У зв`язку з тим, що обвинуваченому 14 років, призначити покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт або арешту не представляється можливим, так як обвинувачений не досяг віку 16 років.

Щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б підтвердили, що ОСОБА_3 має самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Таким чином, суд позбавлений можливості призначити обвинуваченому покарання за кримінальним провадженням.

Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати примусові заходи виховного характеру.

Застосовуючи примусовий захід виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся та його подальшу поведінку (відсутність даних щодо скоєння правопорушень) та вважає достатнім застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що аналогічна позиція щодо не призначення обвинуваченому покарання та застосування примусових заходів виховного характеру викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.06.2020 року справа №161/7253/18.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
З урахуванням того, що суд не призначає покарання за кримінальним провадженням, суд вважає запобіжний захід не обирати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:
ОСОБА_3 за ч.1 ст. 185 КК України не призначати покарання за кримінальним провадженням.

Застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:
Запобіжний захід не обирати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:
Копію вироку направити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1