Справа № 352/2436/20
Провадження № 1-кп/352/136/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 19.10.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною середньою освітою, тимчасово не працює, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимого 27.10.2020 вироком Тисменицького районного суду за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт, яке відбув 02.03.2021 року,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.

15 жовтня 2020 року, близько 20 год, ОСОБА_7 перебував неподалік магазину «Добробут», який знаходиться по вул. Шевченка, 95, у с. Старий Лисець, Тисменицького району, Івано-Франківської області, де побачив залишений без нагляду велосипед марки «muddyfox», червоного з чорним кольорів, який належить потерпілій ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_7 виник неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, користуючись тим, що поруч нікого не було та за його діями ніхто не спостерігав, таємно викрав велосипед марки «muddyfox», червоного з чорним кольорів, вартістю якого, згідно висновку експерта № 2437/20-28 від 12.11.2020 становить 3198 гривень (три тисячі сто дев`яносто вісім гривень).

Після чого, ОСОБА_7 із викраденим велосипедом місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що 15 жовтня 2020 року у другій половині дня, перебуваючи неподалік магазину «Добробут» у с. Старий Лисець, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігав, таємно викрав залишений без нагляду велосипед марки «muddyfox», який належить потерпілій ОСОБА_8 . В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.У вчиненому щиро кається.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій просила судовий розгляд здійснювати за її відсутності. Вказала, що претензій до обвинуваченого не має, шкода їй відшкодована в повному обсязі, просила ОСОБА_7 суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_7 раніше судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні 2 малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідки за №1577 від 20.10.2020 року отримував наркологічну допомогу в 2018, 2019 роках, згідно з довідкою за №7483 від 21.10.2020 на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

При цьому суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 69 КК України, особі може бути призначено основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої санкцією статті або інше покарання, не зазначене у санкції частини статті за інкримінований злочин. Так, на переконання суду, наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття ОСОБА_7 , який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та своєю активною позицією демонструє критичне ставлення та негативну оцінку своїм попереднім протиправним діям; активно сприяв розкриттю злочину, оскільки поінформував орган досудового розслідування про раніше невідомі обставини щодо вчинення кримінального правопорушення; відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих матеріальних та сімейних обставин, оскільки його сім`я складається з нього, дружини та двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , і їм не вистачало засобів для існування, у зв`язку із чим ОСОБА_7 був вимушений шукати грошові кошти.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому іншого покарання, не зазначеного у санкції частини статті за інкримінований злочин, призначивши обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Крім того згідно вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 140 (сто сорок) годин громадських робіт.

Так як обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення до постановлення зазначеного вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Тому остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначати за правилами, передбаченими ч. 1, 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім того у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді у виді 140 (сто сорок) годин громадських робіт, призначеного вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати із часу приведення вироку до виконання.

Зарахувати у строк покарання повністю відбуте ОСОБА_7 покарання у виді 140 (сто сорок) годин громадських робіт, призначеного вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

велосипед марки «muddyfox» повернути власнику ОСОБА_9 ;

компакт диск із відеозаписом із камер спостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1 307 (одну тисячу триста сім) грн. 52 коп. витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1