Справа № 487/5152/21
Провадження № 1-кс/487/4169/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000630 від 19.07.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилученні речі, які добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця події 23.07.2021, а саме: мобільний телефон марки «Huawei».
Клопотання обґрунтоване тим, що Миколаївським РУП в Миколаївській області перебувають здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000630 від 19.07.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України.
23.07.2021 в ході огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «Huawei», на якому міститься мобільний додаток «STEAM», через який він здійснював платіжні операції та вивів грошові кошти в сумі 1400 грн на свою карту «Монобанку».
Посилаючись на те, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 ККПК України, дізнавач звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
В судовому засіданні дізнавач не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Згідно п.п.1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу (ч. 5 ст. 237 КПК України).
Встановлено, що Миколаївським РУП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000630 від 19.07.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного, шляхом вільного доступу 26.06.2021 в період часу з 17.40 по 17.44 год. заволодіння грошовим коштами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходилися на його банківській картці «Приватбанк».
В ході досудового розслідування встановлено, що 19.07.2021 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_6 , в якій він просив вжити заходів до невстановленої особи яка 26.6.2021 в період часу з 17.40 по 17.44 год., таємно, шляхом вільного доступу, заволоділа грошовими коштами заявника, які знаходилися на його банківській картці «Приватбанк».
В ході досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , пояснив, що наприкінці червня 2021 року під час зняття грошових коштів з банкомату «Приватбанк», в картотеці він знайшов банківську картку, яку залишив у себе. В подальшому вказану карту він залишив у свого товариша ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_1 . Далі, перебуваючи в квартирі за вказаною адресою, ОСОБА_5 вирішив заволодіти грошовими коштами, які були на цій банківській картці. Користуючись мережею Інтернет STEAM, останній здійснив декілька платіжних операцій та поповнив свій онлайн гаманець. При здійсненні платіжних операцій через вказаний додаток, пароль на підтвердження не потрібні. Використовуючи вказані кошти, він купив речі, які потім перепродав.
Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 23.07.2021, останній добровільно видав свій мобільний телефон марки «Huawei У7 2019».
Згідно з протоколом огляду місця події від 23.07.2021 р. дізнавачем СД Миколаївського РУП в Миколаївській області було оглянуто мобільний телефон марки «Huawei У7 2019», який був добровільно виданий ОСОБА_5 .
Постановою дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.
З огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого мобільного телефону критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.
Так, з доданих до клопотання доказів вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений мобільний телефон містить додаток STEAM, за допомогою якого ОСОБА_5 здійснював переказ грошових коштів з банківської картки «Приватбанк» на свою банківську картку «Монобанк», тобто зазначене майно є знаряддям вчинення кримінального проступку.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.
Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.
З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Huawei», який добровільно виданий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучений в ході огляду місця події 23.07.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1