справа № 156/995/20
Номер провадження: 1-кп/156/28/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, без місця реєстрації, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, раніше неодноразово судимого, останні рази
17.05.2018 року Іваничівським районним судом Волинської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 квітня 2020 року, звільнений 21 квітня 2020 року умовно-достроково від відбування покарання із невідбутою частиною покарання 1 рік 11 днів;
19.11.2020 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17.05.2018 року та визначено остаточне покарання позбавлення волі на строк 4 роки;
10.12.2020 року Нововолинським міським судом Волинської області за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.125, ст.395 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17.05.2018 року та визначено остаточне покарання позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць без конфіскації майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року близько 00.00 год. ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, останній раз 17.05.2018 року Іваничівським районним судом Волинської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України судимість за яке не знята та не погашена в установленому законом порядку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи в с. Морозовичі Іваничівського району, через вікно проник до приміщення сільського клубу за адресою: АДРЕСА_1 звідки, таємно викрав 2 світильники загальною вартістю 300 грн., металевий кран вартістю 100 грн., переносний електрообігрівач вартістю 500 грн., електричний подовжувач довжиною 10 м., вартістю 100 грн., електричний подовжувач довжиною 15 м. вартістю 100 грн., диско кулю вартістю 250 грн., котрі належали Поромівській сільській раді Іваничівського району Волинської області. Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок крадіжки Поромівській сільській раді Іваничівського району заподіяно майнової шкоди на загальну суму 1250 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення, вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував та не оспорював, у вчиненні злочину щиро каявся і дав показання, які повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням. Вказав, що гуляючи по селу Морозовичі, вночі, 30 липня 2020 року через вікно, видавивши скло, проник у приміщення сільського клубу, що знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав вказане у обвинуваченні майно. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, обвинувачення підтримує повністю.
Прокурор та обвинувачений не заперечили щодо розгляду справи у відсутності представника потерпілого.
У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі представника потерпілого, з врахуванням поданої ним заяви.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість доводиться іншими зібраними у справі доказами, однак відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані вірно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням до приміщення вчиненим повторно.
У відповідності до ст.12 КК України та ч.3 ст.185 КК України, злочин вчинений ОСОБА_4 класифікується як тяжкий злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Так, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком суду, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працює.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно змісту ст.ст. 50,65КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведені по справі обставини, з урахуванням того, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Як встановлено судом, обвинувачений також засуджений 19.11.2020 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області та 10.12.2020 року вироком Нововолинського міського суду Волинської області які набрали законної сили та якими на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17.05.2018 року. Оскільки за даним вироком обвинувачений засуджується за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до постановлення вказаних вироків, то суд вважає, що до нього слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження у даній справі не застосовувались.
Речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Витрати на залучення експертів у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироками від 19.11.2020 Володимир-Волинського міського суду Волинської області та від 10.12.2020 року Нововолинського міського суду Волинської області остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 /п`яти/ років 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з 02 квітня 2021 року зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 15 серпня 2020 року по 02 квітня 2021 року із розрахунку, що однин день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Речові докази: а саме мідні дроти загальною вагою 0,6 кг, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Іваничівського ВП повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1