Провадження по справі № 1-кп/522/2052/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005691 від 19.10.2019 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ст.ст. 69, 70, 72 КК України, покарання зараховано з 22.09.2019 року, звільнений за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 05.12.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76, п.п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця республіки Дагестан, Російської федерації, громадянина Росії, документованого паспортом Російської Федерації за № НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Молдови, м. Кишинів, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, який має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця Азербайджану, громадянина України азербайджанцю, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, має посвідчення на постійне місце проживання на території України, який має середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_13 ,
захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_23 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проти задоволення якого сторони захисту заперечували.
Захисник ОСОБА_18 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити його підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Захисники обвинувачених ОСОБА_4 - ОСОБА_19 , ОСОБА_7 - ОСОБА_17 та ОСОБА_3 - ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили застосувати стосовно своїх підзахисних більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід.
Захисник ОСОБА_20 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід.
Також прокурор заявив клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_16 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 прокурор просив продовжити дію особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, проти якого заперечував обвинувачений та його захисник.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор не надав клопотання про продовження запобіжного заходу.
Представник потерпілого підтримав прокурора.
Обвинувачені підтримали своїх захисників.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, а також надані сторонами докази, суд доходить наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року було задоволено клопотання прокурора про продовження раніше обраних запобіжних заходів обвинуваченим. Обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено запобіжний у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Обвинуваченому ОСОБА_26 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби. Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено особисте зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
На даній стадії судового провадження докази у кримінальному провадженні ще не досліджувались, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченим злочинів.
Крім того, суд враховує наявність цивільного позову у кримінальному провадженні.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність судимості за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.
Крім того, суд враховує наявність стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на розгляді іншого районного суду м. Одеси кримінальних проваджень, за якими він обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів проти власності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 в судовому засіданні надала характеризуючі обвинуваченого матеріали, вказала, що її підзахисний має місце проживання в м. Одесі, на підтвердження чого надала договір оренди житлового приміщення від 23.04.2019 року. Просила визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід, оскільки її підзахисний за станом здоров`я не може знаходитися в умовах слідчого ізолятора та долучила консультативний висновок спеціаліста від 2019 року.
Проте згідно наданої захисником відповіді філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області від 19.02.2021 року, стан здоров`я ОСОБА_3 стабільний.
Суд приймає до уваги надані захисником обвинуваченого характеризуючі матеріали та дані щодо стану здоров`я обвинуваченого, однак вважає, що на теперішній час вони не надають суду підстави застосувати відносно ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим посилання захисника на визначення застави у межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає безпідставними.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_20 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби або визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід та долучив характеризуючі особу обвинуваченого матеріали.
Захисник вказав, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, долучив характеристику з місця проживання, де обвинувачений ОСОБА_5 проживав до затримання та зарекомендував себе з позитивного боку. Згідно наданої заяви матері обвинуваченого ОСОБА_27 , остання є власником квартири за адерсою: АДРЕСА_3 , та не заперечує проти проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою під час дії домашнього арешту. Згідно наданої характеристики по місцю роботи обвинувачений ОСОБА_5 до затримання близько трьох років здійснював торгову діяльність на ринку «Початок», де зарекомендував себе позитивно.
Також захисник надав суду дані про народження у ОСОБА_5 дитини, на підтвердження чого долучив копію свідоцтва про народження, однак в якому батьком значиться ОСОБА_28 .
Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність судимості за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності.
Крім того, суд враховує наявність стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на розгляді іншого районного суду м. Одеси кримінальних проваджень, за якими він обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів проти власності.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_17 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному та вимагав визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід.
Зазначив, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має троє неповнолітніх дітей, його стан здоров`я не задовільний, оскільки має хронічні захворювання, також вказав, що його підзахисний стосовно потерпілого не вчиняв насильницькі дії.
Будь-яких нових доказів, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку, відсутність у нього доведених міцних соціальних зв`язків на території України, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано належних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим посилання захисника на визначення застави у межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає безпідставними.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_18 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному та наполягав на обранні більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Однак суд зважає на те, що будь-яких нових даних, які не були судом враховані раніше при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , стороною захисту представлено не було, окрім як гарантійного листа ФОП ОСОБА_29 про готовність працевлаштувати останнього.
При вирішенні питання про продовження дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність судимості за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього джерела будь-якого доходу.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим посилання захисника на визначення застави у межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає безпідставними.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_19 , заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному, та наполягала на обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначенні застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про продовження раніше обраного стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність судимості за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього джерела будь якого доходу.
Також суд враховує, що на теперішній час ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності у кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_30 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_22 адвокат ОСОБА_16 , заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просила призначити йому особисте зобов`язання, оскільки ризики наведені прокурором необґрунтовані, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має перспективу працевлаштування охоронцем або таксистом.
Суд зазначає, що вказані захисником дані стали підставою для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_26 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, його процесуальну поведінку, доведеність існування заявленого у клопотанні прокурором ризику можливого переховування від суду, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, та існування незначного ступеню ризику можливого вчинення ним іншого кримінального правопорушення, які продовжують існувати, у зв`язку з чим вважає можливим продовжити відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на переконання суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не порушить його право на працю, з метою отримання доходу для утримання сім`ї.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування на даному етапі судового розгляду стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_21 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, вказав, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики не підтверджені та спростовуються поведінкою обвинуваченого. А у разі якщо суд дійде висновків щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, просив не покладати на нього обов`язок не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду, оскільки у зв`язку з роботою він має необхідність здійснювати поїздки за межі Одеської області.
Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховуючи що судовий розгляд по суті не розпочався, потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачений розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також на думку суду, прокурором не доведено ризик можливого вчинення ОСОБА_9 , який раніше не судимий, інших кримінальних правопорушень з метою отримання доходу, оскільки при обранні запобіжного заходу стороною захисту надано суду докази про офіційне працевлаштування останнього, що в певній мірі нівелює існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризик існування незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні прокурором не доведено.
Стосовно доводів сторони захисту про відсутність необхідності покладення на обвинуваченого обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду, суд вважає необхідним зазначити, що останній не позбавлений права звернутися у разі необхідності до суду із відповідним клопотанням.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведеного прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого вважає можливим продовжити відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на переконання суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не порушить його право на працю, з метою отримання доходу.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, наявність цивільного позову, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 та ОСОБА_9 раніше обраних ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року запобіжних заходів та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження раніше обраних запобіжних заходів обвинуваченим підлягають задоволенню.
Крім того, сторонами захисту не було надано будь-яких даних, які б давали суду підстави змінити або застосувати стосовно обвинувачених більш м`які запобіжні заходи.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194, 197, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_10 , в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, строком на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з місця проживання, в якому обвинувачений перебуває під домашнім арештом, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_26 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання шляхом продовження покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_26 та ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу та покладених обов`язків становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 08.04.2021 року, який діє до 06.06.2021 року включно.
Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_26 у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_9 контроль за їх поведінкою покласти на співробітників відповідного територіального підрозділу ГУНП в Одеській області та прокурора.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити ДУ «Одеський слідчий ізолятор» і уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1