гСправа № 196/1197/20 Провадження №1-кп/0187/88/21
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000278 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, працюючий ФГ «Дніпро» на посаді тракториста-машиніста, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, інвалідом не являється, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
13.08.2020 близько 13:30 год. ОСОБА_3 , за попередньою змовою з разом із особою (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), маючи умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .
Далі, ОСОБА_3 та особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), переслідуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна потерпілого, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із належного йому мобільного телефону в присутності особи (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження № 0000295) зателефонував ОСОБА_7 та попрохав останнього вийти до нього на вулицю біля його домоволодіння.
ОСОБА_7 вийшов до ОСОБА_3 та особи (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), де обоє по черзі почали вимагати в останнього повернення їм алюмінієвого бідона, який ОСОБА_3 вважав викраденим ОСОБА_7 15 років тому, під час цього почали штовхати і наносити удари по тілу останнього руками, в результаті чого він впав на землю та лежачому на землі ОСОБА_3 та особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), завдавали ударів руками та ногами по всьому тілу чим спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин і садна обличчя, садна живота.
В ході побиття - ОСОБА_7 , боячись за своє життя та здоров`я та настання більш тяжких наслідків зміг втекти від ОСОБА_3 та особи (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 де сховався в житловому будинку.
Далі, ОСОБА_3 та особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) переліз через паркан незаконно проник до території домоволодіння за вищевказаною адресою, належного ОСОБА_6 .
Перебуваючи в житловому будинку, ОСОБА_7 розповів своїй матері ОСОБА_6 про те, що відбулося на подвір`ї, після чого останні почули стук у вхідні двері ОСОБА_6 , вийшла із будинку та на порозі якого побачила особу (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) та ОСОБА_3 , які стояли на території двору вказаного вище домоволодіння та висловлювалися в бік ОСОБА_6 , нецензурною лайкою із погрозою застосування насильства та вимогою віддати бідон.
В цей час, особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) підійшов до ОСОБА_6 яка стояла на порозі входу до житлового будинку та переслідуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна потерпілого, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 спостерігаючи на не зупиняючи особу (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), який руками заштовхав потерпілу ОСОБА_6 до середини будинку та сам увійшов до нього тим самим незаконно проник до приміщення житлового будинку за вищевказаною адресою, належного ОСОБА_6 .
Перебуваючи в приміщенні вказаного житлового будинку (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) повалив на землю ОСОБА_6 та почав вимагати в останньої повернення їм алюмінієвого бідона який вона нібито викрала 15 років тому та при цьому завдав їй декілька ударів своєю ногою в область її ступні правої ноги чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин правої ступні, після чого особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) відійшов від останньої та попрямував до іншої кімнати будинку.
Далі, ОСОБА_6 підвелася та, боячись за своє життя та здоров`я та настання більш тяжких наслідків, сказала ОСОБА_3 та особі (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295), що зараз винесе та віддасть їм бідон, після чого остання із приміщення гаража розташованого на території вказаного вище домоволодіння винесла належний їй алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, вартістю 500 грн., який ОСОБА_3 взяв у руки та разом із особою (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000295) покинули територію вказаного домоволодіння після чого розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище.
24 лютого 2021 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника останнього укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) повністю виконувати положення даної угоди;
Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі зі звільненням останнього від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтвердив також добровільність укладання угоди та просив суд її затвердити.
Прокурор ОСОБА_4 просить затвердити угоду про визнання винуватості та просить призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, просять розглядати справу без їх участі, претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_3 не мають, правові наслідки їм зрозумілі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
В матеріалах справи наявні письмові згоди потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, що відповідає вимогам ст. 469 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працює, не має на утриманні малолітню дитину працює на посаді тракториста-машиніста, вину визнав в повному обсязі. За таких обставин та відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд вважає, що є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості від 24 лютого 2021 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 19/104-7/3/1124від 18.09.2020 у сумі 817 грн. 25 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2021 року, що укладена між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.
Речові докази по справі: алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, вважати повернутим власнику ОСОБА_6 , всі інші - зберігати при матеріалах справи.
Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 19/104-7/3/1124 від 18.09.2020 у сумі 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп. - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1