Дата документу 24.03.2021 Справа № 336/1651/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1651/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/313/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

аз участю заявника ОСОБА_6 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, якою залишено без задоволення його скаргу на бездіяльність посадових осіб ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину від 23 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

4 березня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину від 23 лютого 2021 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначив, що ним подано заяву про вчинення злочину ОСОБА_8 , яка зловживаючи довірою, заволоділа належним йому майном ключами від автомобіля. 1 березня 2021 року він звернувся до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за інформацією щодо руху його заяви, йому повідомили про те, що провадження не відкрито. Просив слідчого суддю зобов`язати ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести за його заявою від 23 лютого 2021 року відомості про кримінальне провадження до ЄРДР та розпочати розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 з тих підстав, що заява не містить викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо часу заволодіння майном заявника, а також відомостей про те, у чому конкретно полягало зловживання довірою заявника з боку його дружини ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає висновки слідчого судді суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що чинний КПК України не містить вимоги скаржника надавати разом зі скаргою копії заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того вказує, що фактично заява складалася не ним, а працівником поліції, кому він розповідав про те, що відбулося. Тому вимога про наявність у заяві викладу обставин звернена не до заявника, а насамперед до слідчого, дізнавача, прокурора, які таку заяву складають.

Також зазначає, що попередня кваліфікація кримінального правопорушення є виключно компетенцією слідчого, дізнавача, прокурора, а тому і відповідна вимога звернена до них, а не до заявників.

Апелянт зауважує, що слідчий суддя прийняв рішення щодо його заяви не дослідивши матеріали, які знаходяться у поліції, адже тоді б було достеменно встановлено, що містить його заява, а також стало б зрозумілим, що для деяких складів кримінальних правопорушень певні обставини, зокрема, час, місце заволодіння майном можуть бути встановлені приблизно, що справедливо також і щодо відомостей про те, у чому конкретно полягало зловживання довірою.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою його скаргу задовольнити і зобов`язати ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести за його заявою від 23 лютого 2021 року відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 . Вказав, що просив неодноразово ОСОБА_8 дати в користування його автомобіль, проте остання не дала. Він викликав евакуатор та забирав автомобіль, прохав ОСОБА_8 віддати ключі та технічний паспорт на автомобіль. Зазначив, що ОСОБА_8 заволоділа транспортним засобом коли проживала в нього вдома.

Представник заявника адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу, Зазначив, що раніше була домовленість про спільне користування автомобілем, а тому ОСОБА_6 віддав ключі, проте відносини між ними погіршились та ОСОБА_8 не повертає автомобіль.

Прокурор, який повідомлявся про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не звернувся.

Заслухавши доповідь судді, заявника, його представника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із скарги, поданої ОСОБА_6 до суду першої інстанції, ним 23 лютого 2021 року була подана до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області заява про вчинення злочину ОСОБА_8 , яка зловживаючи довірою заволоділа належним йому майном ключами від автомобіля Chevrolet Nubira (а.с. 1).

У зв`язку із невнесенням відомостей до ЄРДР у встановленому ст. 214 КПК України порядку, заявник звернувся зі скаргою до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що зі змісту поданої скарги не вбачається, що заява від 23 лютого 2021 року містить ознаки кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факт вчинення таких правопорушень особою, зазначеною у скарзі є переконливими та обґрунтованими.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із змісту скарги ОСОБА_6 , викладені факти в його заяві про вчинення злочину від 23 лютого 2021 року за своїм змістом та суттю не містять жодних відомостей про кримінальне правопорушення та об`єктивних даних, які свідчать про те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 11 КК України вказана заява не являється заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають негайному, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внесені слідчим, прокурором до ЄРДР.

Доводи в апеляційній скарзі з приводу того, що слідчий суддя не врахував те, що для деяких складів кримінальних правопорушень певні обставини, зокрема, час, місце заволодіння майном можуть бути встановлені приблизно не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Так, дійсно кримінальний процесуальний закон не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Однак це не означає, що будь яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Доводи з приводу того, що суд першої інстанції не витребував матеріали щодо його заяви також не приймаються до увагу з боку апеляційного суду, оскільки норми КПК України не передбачають при розгляді слідчим суддею скарг на бездіяльність органів досудового розслідування обов`язку витребувати такі матеріали.

Крім того, викладені в своїй заяві про вчинення злочину від 23 лютого 2021 року обставини, апелянт зазначив безпосередньо у поданій скарзі до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Таким чином, доводи ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на його особистих припущеннях про можливе вчинення протиправних дій та свідчить про суб`єктивне уявлення щодо правомірності чи неправомірності таких дій.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві від 23 лютого 2021 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину від 23 лютого 2021 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4