1-260/1991
1-в/465/267/21
У Х В А Л А
Іменем України
11.08.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6
розглянувшив режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , -
встановив:
Заступник генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви покликаються на те, що у КНП ЛОР «Львівська обласна психіатричнп лікарня» з 02.12.2016 року застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , який був переведений з КЗ ЛОР «ЛОПЛ «Заклад» на підставі власноруч написаної заяви від 30.11.2016 року про перевід та згідно територіального принципу надання медичної допомоги психіатричної служби Львівської області та госпіталізований до 23-го відділення для продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 22.08.2016 року, що востаннє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.02.2021 року. 20.07.2021 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект особи. Враховуючи наявність дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок тривалого ендогенного процесу, які залишаються актуальними незалежно від медикаментозного навантаження, недостатньої критики пацієнта до свого стану, а також відсутності близьких родичів, що готові були б здійснювати нагляд, необхідність постійного щоденного прийому підтримуючого лікування під контролем, без якого є високий ризик загострення психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.
В судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр 23-го відділення ОСОБА_3 заяву підтримав з мотивів, зазначених у заяві, та зазначив, що хворий ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав.

Захисник в судовому засіданні у вирішенні питання поклався на розсуд суду.

ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заяви та пояснив, що йому дійсно потрібно продовжити лікування.

Заслухавши думку прокурора, захисника, лікуючого лікаря-психіатра - представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ», хворого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з вимогами ст.514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до ч. 1- 3 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» Перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в закладі з надання психіатричної допомоги проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що з 02.12.2016 року у КЗ ЛОР «Львівська обласна психіатрична лікарня» застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо гр. ОСОБА_6 , який був переведений з КЗ ЛОР «ЛОПЛ Заклад» до КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» на підставі власноруч написаної заяви від 30.11.2016 року про перевід та згідно територіального принципу надання медичної допомоги психіатричної служби Львівської області, та госпіталізований до 23-го відділення для продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2016 року.

Постановою Шевченківського районного народного суду м. Львова від 18.07.1991 року ОСОБА_6 був скерований на примусове лікування в Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом м. Дніпропетровська.

Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2001 року змінені примусові заходи медичного характеру і ОСОБА_6 переведений для подальшого примусового лікування у психіатричну лікарню із посиленим наглядом.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.05.2002 року ОСОБА_6 змінено режим примусових мір медичного характеру лікування у лікарні з посиленим наглядом на лікування у лікарні із звичайним наглядом.

Ухвалами Миколаївського районного суду Львівської області від 08.08.2012 року, 25.02.2013 року, 29.08.2013 року, 06.03.2014 року, 21.08.2014 року, 28.08.2015 року, 13.03.2015 року, 22.02.2016 року та 22.08.2016 року та ухвалами Франківського районного суду м.Львова від 27.02.2017 року, 17.08.2017 року, 16.02.2018 року, 03.09.2018 року, 03.04.2019 року, 24.10.2020 року, 09.04.2020 року, 17.09.2020 року, 05.02.2021 року примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 продовжено.
20.07.2021 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які дійшли висновку, що ОСОБА_6 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект особи. Враховуючи наявність дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок тривалого ендогенного процесу, які залишаються актуальними незалежно від медикаментозного навантаження, недостатньої критики пацієнта до свого стану, а також відсутності близьких родичів, що готові були б здійснювати нагляд, необхідність постійного щоденного прийому підтримуючого лікування під контролем, без якого є високий ризик загострення психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.
До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 132, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування.
Враховуючи висновок лікарів-психіатрів, пояснення лікаря-психіатра, надані в судовому засіданні, відповідно до яких досягти повноцінної ремісії у психічному стані хворого ОСОБА_6 не вдалося, критика до свого стану та приймання ліків у нього відсутня, змін на помітне покращення не відбулося, психічний стан залишається нестабільним, думку інших учасників процесу, керуючись ст.95 КК України, ст.514 КПК України, суд,-

постановив:
Заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 задоволити.
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 16 серпня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1