Справа №295/5030/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора Житомирської окружної прокуратури - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000145, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся для слідчого судді з клопотанням та просив накласти арешт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0000145 від 20.11.2020 р., на споруду гноєсховища розміщеної частково в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1149, що за адресою: АДРЕСА_1 - 38%, а частково в межах несформованої земельної ділянки, яка розташована по вулиця Цвітна, 19-А -62%, загальною площею 1086 кв. м, з забороною вчинення будь-яким особам будь-яких реєстраційних дій.

В обгрунтування клопотання прокурор вказав, що 20.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що обліковані за №0000145, за фактом самовільного, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій з реєстрації права власності на майно (гноєсховища бетонного, за адресою АДРЕСА_2 ), правомірність яких оспорюється ТОВ «Украгро-Полісся», з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 11 жовтня 2014 року ОСОБА_4 відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених 18 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 , придбала нежитлові будівлі (корівник 2-х рядний з молочним блоком) по АДРЕСА_1 . 2014 році на замовлення ОСОБА_4 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1149.

25 травня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області, як орендодавцем, і ОСОБА_4 , як орендарем, укладений договір оренди земельної ділянки № 558/06 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,6464 га, кадастровий номер :01:000:1149, на якій наявні нежитлові будівлі (корівник двухрядний з молочним блоком) строком на 25 років. 01 липня 2015 року ОСОБА_4 зареєструвала право оренди на зазначену земельну ділянку. В подальшому 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на цех по забою та розробленню птиці, який розташований в АДРЕСА_1 , та створений шляхом реконструкції належного їй за договорами купівлі-продажу від 11 червня 2014 року на праві власності корівника.

03 січня 2018 року на підставі договору оренди ОСОБА_4 передала в оренду ТОВ «Украгро-Полісся» вказаний цех по забою та розробленню птиці за адресою: вулиця Цвітна, 15 та дві земельні ділянки, одна з яких з кадастровим номером :01:000:1149, що має площу 1,6464 га. Крім того, ОСОБА_4 на відведеній їй в оренду земельній ділянці у 2016 році здійснила будівництво прибудови літера "а1», вентиляційного устаткування "№ 1", що відносяться до будівель цеху по забою та розробленню птиці, право власності на який зареєструвала у визначеному законом порядку

01 квітня 2016 року ТОВ «Украгро-Полісся» встановило паркан у межах переданої в оренду земельної ділянки на підставі договору оренди.

Також органом досудового розслідування встановлено, що 11 липня 2018 року ОСОБА_6 зареєструвала право власності на гноєсховище загальною площею 1086 кв.м, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор також вказала, що відповідно до висновків судового експерта № 84/01-2019 від 08 січня 2019 року споруда гноєсховища розміщена частково в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1149, що за адресою: АДРЕСА_1 - 38%, а частково в межах несформованої земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , 19-А -62%. В подальшому ОСОБА_6 оформлено право власності на гноєсховище загальною площею 1086 кв. м, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 у 2018 році, тобто після оформлення ОСОБА_4 у 2016 році права оренди на земельну ділянку, в межах якої розташована ця споруда (38% згідно висновку експерта).

Як зазначив прокурор, в подальшому при використанні земельної ділянки та об`єктів нерухомості, виникли конфліктні обставини між ТОВ «Украгро-Полісся» та ОСОБА_6 . Як було встановлено судами під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Украгро-Полісся» про усунення перешкод у користуванні спорудою гноєсховища шляхом демонтажу прибудови літера «а1» до цеху по забою та розробленню птиці, конструкції вентиляційного устаткування № 1 та паркану, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:1149, за адресою: АДРЕСА_1 , що споруда гноєсховища розміщена частково в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1149, що за адресою: АДРЕСА_1 - 38%, а частково в межах несформованої земельної ділянки, яка розташована по вулиця Цвітна, 19-А -62%.

Прокурор в клопотанні вказав, що за таких обставин, зазначене майно відіграє важливу роль як речові докази у кримінальному провадженні, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, у вигляді здійснення будівництва самого об`єкту нерухомості на земельній ділянці, його державної реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, здійснення відносно зазначеного об`єкта будівництва самоправних дій.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав зазначених у клопотанні.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні органів досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 356 КК України (Самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника), відомості про яке внесені в ЄРДР.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Прокурор в клопотанні зазначає, що вказана споруда гноєсховища відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Проте висновок досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст.98 КПК України може бути зроблений в тексті постанови, яка має відповідати вимог ст. 110 КПК України. Але в доданих до клопотання матеріалах така постанова відсутня.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом як окремого процесуального документа, який містить висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок, що про відповідність майна положенням ст. 98 КПК України.

Зі змісту клопотання не вбачається, які сліди злочину чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, збереглися на споруді гноєсховища. Також не вбачається чи набула будь-яка статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурором не доведено достатніх підстав вважати, що споруда гноєсховища є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Крім того, органом досудового розслідування не встановлено розміру можливої шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту вказаної споруди гноєсховища, а запропоноване обмеження права власності не є розумними та співмірними завданням кримінального провадження.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, правової кваліфікації кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, згідно до вимог ст. ст. 170,171,172,173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-45 год. 26.04.2021 року

Слідчий суддя ОСОБА_1