ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1172/21 Справа № 198/40/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.02.2011 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.69, ст.75, ст.104, ст.76 КК України до позбавлення волі на строк один рік, з іспитовим строком на один рік;
- 02.09.2011 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк три роки два місяці;
- 25.01.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк три роки три місяці;
- 10.03.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк три роки,
- 23.03.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки,
- 13.08.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки один місяць,
- 10.09.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк шість років,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000004,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватими у тому, що він 11.01.2021 року, приблизно о 23 годині, з метою вчинення крадіжки, прийшов до будівлі Варварівського фельдшерського пункту, розташованого за адресою вул. Чкалова, 28 с. Варварівка Павлоградського (раніше Юр`ївського) району Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, пошкодивши викруткою вікно вказаної будівлі, проник до неї, звідки таємно викрав ноутбук марки «Dell 3573 (I35P41DIW-70) Black 15.6» вартістю 5100 грн., сумку для ноутбуку марки «НР» вартістю 257,40 грн., належні КУНП «ЦПМСД» Варварівської сільської ради та грошові кошти 3500 грн., належні ОКП «Фармація».

В апеляціях:
- захисник просить вирок змінити в частині призначення покарання, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Зазначає, що вирок є незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання, тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки призначення покарання за своїм розміром є занадто суворим.
Разом з тим, при призначенні покарання суд не врахував те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем мешкання, вчинений ним злочин не спричинив тяжких наслідків, збитки по справі відшкодовані частково.
- прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд не навів доказів, на яких ґрунтується висновок про доведеність обвинувачення, бо обмежився перерахуванням доказів, не аналізуючи їх.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, залишили вирішення питання щодо апеляції прокурора на розсуд суду, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доводи прокурора щодо порушень вимог ст. 374 КПК України з посиланням на те, що суд не навів докази на яких ґрунтується доведеність обвинувачення, а лише обмежився їх перерахуванням та не проаналізував їх є безпідставними та неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Згідно змісту вироку, суд дотримався вищезазначених вимог закону, врахував усі фактичні дані обвинувачення, а також навів докази на яких ґрунтується обвинувачення та зазначив, яким чином вони підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, що відповідає ст. 94 КПК України, а тому ствердження, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 374 КПК України спростовується змістом вироку.
Доводи апеляційної скарги захисника з посиланням на суворість призначеного обвинуваченому покарання судом є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Згідно вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорій тяжких злочинів, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, висновок досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі наведених обставин, враховуючи, що хоча і є висновок досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі, однак як суд першої інстанції, так і колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, будучи неодноразово судимим, та після звільнення через короткий проміжок часу знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та відсутність у нього самокерованої поведінки, а тому призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, саме у виді позбавлення волі, яке є мінімальним, є законним, справедливим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

За наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

Доводи захисника на те, що він повністю визнав свою вину, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем мешкання судом при призначенні покарання, як наведено вище, враховано в сукупності з іншими обставинами, які характеризують обвинуваченого.

За наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Повний текст ухвали буде оголошено о 12 годині 30 хвилин 09 квітня 2021 року.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4