Справа № 461/1240/21
Провадження № 1-кс/461/1175/21
УХВАЛА

17.02.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,

встановив:

слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000004 від 24.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ТЕПЛОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» () в межах суми 6 585 588,57 грн., що містяться на рахунках відкритих у наступних банківських установах:
1.1. У АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», код МФО 305299, () на рахунках:
-№ НОМЕР_1 ;
-№ НОМЕР_2 ;
-№ НОМЕР_3 ;
-№ НОМЕР_4 ;
-№ НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 );
-№ НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 );
-№ НОМЕР_9 ;
-№ НОМЕР_10 ( НОМЕР_11 );
-№ НОМЕР_12 ( НОМЕР_13 );
-№ НОМЕР_14 ;
-№ НОМЕР_15 ( НОМЕР_16 );
-№ НОМЕР_17 ( НОМЕР_18 );
-№ НОМЕР_19 ;
-№ НОМЕР_20 ( НОМЕР_21 );
-№ НОМЕР_22 ( НОМЕР_23 );
-№ НОМЕР_24 ( НОМЕР_25 );
-№ НОМЕР_26 ( НОМЕР_27 );
-№ НОМЕР_28 ;
-№ НОМЕР_29 ;
-№ НОМЕР_30 ;
-№ НОМЕР_31 ( НОМЕР_32 );
-№ НОМЕР_33 ;
-№ НОМЕР_34 ( НОМЕР_35 );
-№ НОМЕР_36 ;
-№ НОМЕР_37 ;
-№ НОМЕР_38 ;
-№ НОМЕР_39 ( НОМЕР_40 );
-№ НОМЕР_41 ( НОМЕР_42 ).
1.2. У АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «РВС БАНК» код МФО 339072, () на рахунку №
НОМЕР_43 . У ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УКРГАЗБАНК» код МФО 320478 , () на рахунку № НОМЕР_44 та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на зазначені вище рахунки, вже знаходяться на них та які надходитимуть в подальшому, окрім здійснення обов`язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати.
Клопотання мотивує необхідністю вжиття заходів по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також можливої конфіскації майна. Вказує, що обставини кримінального правопорушення та здобуті під час досудового розслідування докази, дають достатні підстави вважати, що державні кошти, які перераховані на користь ТОВ «ЛТЕК» знаходяться на банківських рахунках вказаної юридичної особи, а тому з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням мають бути арештовані. У разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження грошові кошти, що перебувають у користуванні та розпорядженні ТОВ «Львівська теплоенергетична компанія» можуть бути перераховані третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження. У зв`язку з тим, що санкція статті передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а злочин вчинений директором юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями) підозрюваного згідно п.4 ч.2 ст.170 КПК України обов`язковим є накладення арешту на майно підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому.

З метою можливого забезпечення арешту та збереження майна, запобігання його відчуження, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно клопотання, досудовим розслідування встановлено, що внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_6 , діючи умисно та в інтересах ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія», шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів коштами Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит» в сумі 6 585 588,57 грн., чим завдав Комунальному закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит» матеріальної шкоди у вказаних розмірах, які, згідно примітки до ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами.
03 листопада 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює на посаді директора ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія», повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно клопотання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська теплоенергетична компанія» () має відкриті рахунки в наступних банківських установах:
У АТ КБ «ПРИВАТБАНК»:
-№ НОМЕР_1 ;
-№ НОМЕР_2 ;
-№ НОМЕР_3 ;
-№ НОМЕР_4 ;
-№ НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 );
-№ НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 );
-№ НОМЕР_9 ;
-№ НОМЕР_10 ( НОМЕР_11 );
-№ НОМЕР_12 ( НОМЕР_13 );
-№ НОМЕР_14 ;
-№ НОМЕР_15 ( НОМЕР_16 );
-№ НОМЕР_17 ( НОМЕР_18 );
-№ НОМЕР_19 ;
-№ НОМЕР_20 ( НОМЕР_21 );
-№ НОМЕР_22 ( НОМЕР_23 );
-№ НОМЕР_24 ( НОМЕР_25 );
-№ НОМЕР_26 ( НОМЕР_27 );
-№ НОМЕР_28 ;
-№ НОМЕР_29 ;
-№ НОМЕР_30 ;
-№ НОМЕР_31 ( НОМЕР_32 );
-№ НОМЕР_33 ;
-№ НОМЕР_34 ( НОМЕР_35 );
-№ НОМЕР_36 ;
-№ НОМЕР_37 ;
-№ НОМЕР_38 ;
-№ НОМЕР_39 ( НОМЕР_40 );
-№ НОМЕР_41 ( НОМЕР_42 ).
У АТ «РВС БАНК»:
№ НОМЕР_45
У АБ «УКРГАЗБАНК»:
№ НОМЕР_44
Відповідно до проведеної в ході досудового розслідування товарознавчої судової експертизи встановлено, що різниця між ринковою вартістю встановлених вікон в ЛОДКЛ «Охматдит» та їх вартістю, згідно актів виконаних робіт по об`єкту «Ремонтно-реставраційні роботи будівлі Львівської обласної дитячої клінічної лікарні «Охматдит» на вул. Лисенка, 31 у м. Львові з впровадженням енергозберігаючих заходів», становить 6 585 588,57 грн. з ПДВ.
Відповідно до клопотання, наявна необхідність у накладенні арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ТЕПЛОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» (), що містяться на рахунках відкритих у банківських установах в межах суми 6 585 588,57 грн.
У відповідності з ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позову), в тому числі, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У відповідності з ч. 5,6 наведеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позову) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, клопотання про арешт майна не відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується наявність у кримінальному провадженні цивільного позову, а також те, що рахунки на які вказує прокурор були використані для проведення незаконних операцій спрямованих на заволодіння грошовими коштами потерпілого. Матеріали клопотання вказують на підозрюваного, однак не містять достатніх даних про те, що рахунки ТзОВ використовувались ним для реалізації злочинного умислу.

Враховуючи відсутність у матеріалах клопотання даних про подання цивільного позову, а також розміру позовних вимог, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту є необґрунтованим.

Крім цього, прокурором не доведено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у господарську діяльність ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія». Взагалі не наведено у клопотанні причин звернення з ним саме зараз, хоча підозра у даному провадженні оголошена ще у листопадів минулого року.

Відсутні також об`єктивні дані, які б підтверджували, що грошові кошти, які обліковуються на рахунках товариства є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України чи набуті кримінально - протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення її директором.

Слідчий суддя бере до уваги, що згідно матеріалів клопотання ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія» є товариством, котре здійснює господарську діяльність, несе зобов`язання за укладеними договорами, а службові особи ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія» (окрім ОСОБА_6 ) не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за дії підозрюваного.

Крім того, матеріали клопотання не містять жодних даних про те, чи дані рахунки відносяться до категорії на які забороняється накладати арешт, а саме: кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки.

Також, враховую, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відтак, доводи прокурора щодо можливої конфіскації майна ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія» також не знайшли свого підтвердження.
Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи не доведення прокурором обставин, визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, враховуючи правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку, що відсутні належні правові підстави для арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, органом досудового розслідування, не доведено наявності правових підстав для накладення арешту на майно, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7