Справа №295/3575/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, винесене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000482 від 23.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, та додані до нього матеріали,-

ВСТАНОВИВ:
26.03.2021 року прокурор звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного (спеціалізований сідловий тягач Е) серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу, серії НОМЕР_2 , на автомобіль марки «DAF» моделі «ХЕ 95.380», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на спеціалізований напівпричіп марки «Кайзер» реєстраційний номер НОМЕР_4 , ґрунтову суміш подібну до піску, вилучену в ході огляду місця події, орієнтованою вагою 30 тонн, із забороною володіння, користування, розпорядження вищенаведеним майном.
У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2021 року, близько 13-20 год. працівниками поліції, за адресою: м. Житомир, пр-т Незалежності, 81, під час перевірки автомобіля, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки ««DAF» моделі «ХЕ 95.380», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виявлено завантажений пісок, який перевозили без наявності документів, що підтверджують придбання піску.
При огляді вказаного автомобіля у напівпричепі ТМ «Кайзер», реєстраційний номер НОМЕР_4 було виявлено пісок, орієнтованою вагою 30 тон.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що напередодні здійснив завантаження піску в с. Стрижівка, Житомирського р-ну, перевозив вулицями м. Житомир, зберігав пісок для власних потреб. При цьому, відомостей щодо відправника свідком в ході допиту надано не було.
Прокурор зазначила, що на даний час є підстави вважати, що невстановленими особами здійснюється незаконне видобування піску у с. Стрижівка Житомирського району, тобто про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.
В обгрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно. прокурор посилалась на те, що вилучена грунтосуміш, подібна до піску, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є предметом кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідна для призначення експертизи визначення хімічних та фізико-механічних властивостей грунтосуміші піску з метою перевірки її видобування у с. Стрижівка.
При цьому ж, прокурор вказала, що вилучені транспортні засобі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні 30.03.2021 року прокурор підтримала клопотання та просила задовольнити. при цьом посилалась на те, що накладення арешту на майно необхідно для проведення відповідної експертизи.
Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо накладення арешту на майно, зазначив, що ухвалою слідчого судді від 26.03.2021 року було відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання.
Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються підчас кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою
Згідно п. 1-3 ч. 1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Встановлено, що в провадженні Житомирського районного управління поліції перебуває кримінальне провадження №0000481, зареєстроване за фактом виявлення транспортного засобу, завантаженого піком, вагою близько 30 тонн, без наявності будь яких документів на вказане майно.
Відповідно до протоколу огляду місця події вбачається, що 22.03.2021 року до Житомирського РУП було вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію напівпричепа серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «DAF» моделі «ХЕ 95.380», н.з. НОМЕР_3 разом з напівпричепом ТМ «Кайзер» з н.з. НОМЕР_4 , в середині з піском, який в подальшому було поміщено до майданчику тимчасового утримання, що розташований за адресою м. Житомир вул. Слобідська, 35.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований вантажний серії НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - спеціалізований напівпричіп, серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «DAF» моделі «ХЕ 95.380», н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп марки «Кайзер» н.з. НОМЕР_4 належать ОСОБА_5 .
Згідно постанови старшого дізнавача ОСОБА_7 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000481.
Постановою прокурора ОСОБА_3 від 29.03.2021 року, змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ст. 356 КК України на ч. 1 ст. 240 КК України (порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля).
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання прокурора на те, що вилучене під час огляду майно у виді піску підпадає під ознаки предмету вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, а тому обмеження права власності, у виді тимчасового арешту майна, є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження.
Разом з тим, недоведеними залишились посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, зазначені в обгрунтування необхідності накладення арешту на транспортні засоби, а тому підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2021 року відмовлено дізнавачу в задоволенні клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного (спеціалізований сідловий тягач Е) серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу, серії НОМЕР_2 , на автомобіль марки «DAF» моделі «ХЕ 95.380», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на спеціалізований напівпричіп марки «Кайзер» реєстраційний номер НОМЕР_4 , ґрунтову суміш подібну до піску, вилучену в ході огляду місця події, орієнтованою вагою 30 тонн, слідчий суддя зазначає наступне.
Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, мотивуючи підстави накладення арешту на майно сторона обвинувачення посилалась на те, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Підстави припинення тимчасово вилученого майна визначені ст. 169 КПК України.
Згідно вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом .
Як вже встановлено слідчим суддею, прокурором змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, що випливає на значення та статус вилученого майна для розслідування кримінального провадження.
Враховуючи викладене, при повторному зверненні до слідчого судді з даним клопотанням прокурором наведено нові підстави для накладення арешту на транспортні засоби, що мають бути оцінені та розглянуті в призмі вимоги норм КПК України, що регулюють порядок та підстави накладення арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на ґрунтову суміш подібну до піску, вилучену в ході огляду місця події 22.03.2021 р., орієнтованою вагою 30 тонн, із забороною володіння, користування, розпорядження вищенаведеним майном.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1