Дата документу 16.06.2021
Справа № 334/7282/20
Провадження № 1-кп/334/542/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0002566 від 10.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою кожному з обвинувачених Щодо обвинуваченої ОСОБА_9 прокурор вказує на існування ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, уникнути яких буде не можливо у разі звільнення обвинувачених з-під варти. Злочин, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Крім того, при обранні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, одним з яких є дружина обвинуваченого ОСОБА_10 . Також, прокурор просить врахувати, що ОСОБА_8 був неодноразово засуджений, судимість за які не знята та непогашена, за вчинення умисних злочинів, не працює та має джерела доходів. Щодо ОСОБА_8 на розгляді Хортицього районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. У зв`язку з цим жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Потерпіла у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 посилався на доводи які було проголошено раніше у попередньому судовому засіданні.
Обвинувачена ОСОБА_9 підтримала свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити запобіжний захід на альтернативне покарання яке не пов`язане з позбавлення волі. Надав до суду клопотання про його стан здоров`я, а саме: виписки із медичної карти амбулаторного - 2012 роки та протокол електронейроміографічного обстеження та протокол мрт-обстеження за 2019 роки, а також посилався на необхідність термінового лікування, яке йому не може бути надано в слідчому ізоляторі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримала позицію обвинуваченого, також просила суд застосувати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний, зазначила, що доводи прокурора безпідставні та будь які ризики відсутні.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушеня, яке законом віднесено до особливо тяжких злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі або довічного позбавлення волі, що само по собі містить ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого суворого покарання у випадку, якщо воно буде призначено. Той самий ризик можливий і у зв`язку з наявністю слабких соціальних зв`язків, що також доводить наявність ризику переховування обвинуваченим від суду та правосуддя. Так, обвинувачений ОСОБА_8 одружений, проте за його твердженням місце знаходження дружини йому не відомо, має на утриманні малолітню дитину, проте дитина фактично тривалий час проживає матір`ю, офіційно не працевлаштований. У обвинуваченої ОСОБА_9 хоча і наявні соціальні зв`язки проте на думку суду, це не є достатніми, щоб гарантувати належну поведінку обвинуваченої.
Щодо ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує, що свідки у судовому засіданні не було допитано, одним зі свідків є дружина обвинуваченого ОСОБА_8 . У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 подано заяву про притягнення його дружини ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскілки вона також вчинювала вбивство ОСОБА_11 , та він має намір дати пояснення у суді щодо вказаних обставин. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що існує ризик щодо незаконного випливу на свідків, як з боку обвинуваченого ОСОБА_8 , так і обвинуваченої ОСОБА_9 .
Колегія суддів враховує, що розгляд кримінального провадження на даний час тільки розпочався, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, на розгляді у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить проте, що він є особою схильною до вчинення нових злочинів, тобто має реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, не працює та не має джерела постійного доходу.
Обвинувачений ОСОБА_8 також вказує, що потребує термінового лікування, яке не може бути йому забезпечено у слідчому ізоляторі. При цьому, жодних доказів на підтвердження необхідності такого лікування не надає, окрім виписки з медичної карти амбулаторного хворого за 2012 рік та результатів медичного дослідження за 2019 рік, які жодним чином не підтверджує неможливість перебування обвинуваченого у слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи дане питання, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування та продовження такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним та не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому колегія суддів не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов`язків.
При цьому суд вважає, що таке обмеження права на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
У зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення стосується дій пов`язаних з застосуванням насильства та загибеллю людини, на думку колегії суддів, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Керуючись ст. 177, 178, 197, 331, 369-372, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 14 серпня 2021 року включно.
Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 14 серпня 2021 року включно.
Проголошення повного тексту ухвали 18 червня 2021 року о 14 год. 30 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3