Єдиний унікальний номер справи 333/2425/21
Номер провадження 1-кп/333/481/21
ВИРОК
Іменем України
08 липня 2021 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду міста Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.09.2011 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.06.2017 року Червоногвардійським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.11.2018 року Кіровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.04.2019 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв аналогічні злочини за наступних обставин.

Так, 19 лютого 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «кінотеатр Космос», яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, навпроти будинку №110, побачив малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за собою віз дитячі санчата із шкільним рюкзаком. В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна підійшов до санчат, які були у користуванні малолітнього ОСОБА_6 та реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, з метою особистого збагачення, та шляхом вільного доступу, таємно викрав шкільний рюкзак - матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому перебував мобільний телефон Xiaomi Redmi 4Х Імеі1: НОМЕР_1 , Іmеі2: НОМЕР_2 , в металевому корпусі чорного кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта №354-21 від 22.03.2021 року складає 1500 гривень, які належать ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 500 гривень.

Крім того, встановлено, що 10.03.2021 року приблизно о 18:50 годині ОСОБА_4 , маючи прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_3 , відкрито шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_9 заволодів мобільним телефоном iPhone 7+ в металевому корпусі рожевого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № 515-21 від 15.04.2021 року складає 5901 гривень 32 копійки, в якому знаходилась сім-карта оператору стільникового зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_3 , та який знаходився в чохлі рожевого кольору, вартістю 1 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 6901 гривень 32 копійки.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, та пояснив що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Так, 19 лютого 2021 року у вечірній час, він перебуваючи на зупинці громадського транспорту «кінотеатр Космос», яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, навпроти будинку №110, з санчат, які були у користуванні дитини, таємно викрав шкільний рюкзак, в якому перебував мобільний телефон Xiaomi Redmi 4Х.

Крім того, встановлено, що 10 березня 2021 року у вечірній час, він перебуваючи навпроти будинку №19 по вулиці Північнокільцевій в місті Запоріжжі, шляхом ривку з рук жінки заволодів її телефоном iPhone 7+ . У скоєному розкаюється, викрадено майно повернуто потерпілим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього за:
- ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно,
- за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючи особистість обвинуваченого раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце проживання та реєстрацію.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність обставин які пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст.50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримі нальному провадженні складають 686грн. 44 коп. за залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368,370-371,376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити наступне покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 10 березня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 686грн. 44 коп. за залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази:
- мобільний телефон iPhone 7+ який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 та мобільний телефон Xiaomi Redmi 4Х який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити у користуванні останніх.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізької апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1