Справа № 152/285/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - ОСОБА_1
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2021 року,
за обвинуваченням:
громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого 29.07.2008 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.104 КК України; 07.10.2009 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців; звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі 16.09.2011 року на підставі постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 08.09.2011 року умовно-достроково на один рік сім місяців і шістнадцять днів, 23.05.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і вісім місяців, на підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07.10.2009 року шість місяців позбавлення волі і остаточно до відбування призначено чотири роки і два місяці позбавлення волі

-у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого машиністом конвеєра в ДП «Мурафський кар`єр», раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_5 ,
інші учасники:
потерпілий - ОСОБА_6 ,
сторона захисту:
обвинувачені - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
захисники - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 07 січня 2021 року, біля 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , прийшли до домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_3 , з метою вчинення злочину.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , шляхом зриву дерев`яної дошки та віджиму трьох металевих листів, проник всередину господарчої будівлі, та, не маючи будь-якого права керувати чи володіти транспортним засобом, підійшов до належного ОСОБА_6 мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q78Е» із причепом та фрезою на ньому, вартість якого відповідно до висновку експерта № 193/21-21 від 28 січня 2021 року складає 23 384 грн., за допомогою рукоятки для запуску двигуна, завів двигун мотоблоку, після чого сів за кермо мотоблоку та розпочав рух. Тим часом, ОСОБА_3 поклав викрадені ним із приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_6 набір ключів «STELS» моделі 14122 та сокиру на причіп мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q 78Е», після чого відкрив ворота домогосподарства ОСОБА_6 та допоміг ОСОБА_4 виїхати мотоблоком із території домогосподарства, штовхаючи його, таким чином покинути місце вчинення злочину, здійснивши незаконне заволодіння.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 23 384 грн.

Своїми діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Шаргородського районного суду від 23 травня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи незняту та непогашену судимість, 07 січня 2021 року, близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_3 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, в той час, коли ОСОБА_4 зривав металеві листи з господарської будівлі, де знаходився мотоблок марки «Зубр» моделі «Q78Е», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через підвальне приміщення, шляхом зриву дерев`яної підлоги та розрізання лінолеуму, проник до приміщення літньої кухні, де умисно, таємно, повторно, викрав набір ключів «STELS» моделі 14122, вартість якого відповідно до висновку експерта № 194-195/21-21 від 22 січня 2021 року складає 1964 грн, а також сокиру, вартість якої згідно висновку експерта № 194-195/21-21 від 22 січня 2021 року складає 123,25 грн., після чого покинув приміщення літньої кухні.

Своїми діями, ОСОБА_3 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2087,25 грн.

Таким чином, своїми діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , покинувши приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_3 , спільно з ОСОБА_4 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоблоком марки «Зубр» моделі «Q78E» із причепом та фрезою на ньому, вартість якого відповідно до висновку експерта №193/21-21 від 28 січня 2021 року складає 23 384 грн. та його подальшого використання у власних цілях, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно проник в середину господарської будівлі у виді дерев`яного навісу, де в той час вже перебував ОСОБА_4 , який за допомогою рукоятки для запуску двигуна, завів двигун мотоблоку, після чого сів за кермо мотоблоку.

Тим часом, ОСОБА_3 поклав викрадені ним із приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_6 набір ключів «STELS» моделі 14122 та сокиру на причіп мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q78E», після чого відкрив ворота домогосподарства ОСОБА_6 та допоміг ОСОБА_4 виїхати мотоблоком із території домогосподарства, штовхаючи його, таким чином покинути місце вчинення злочину, здійснивши незаконне заволодіння.

Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 23 384 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Аналізуючи частину 2 статті 9 КПК України випливає наступне - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 17 КПК України.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, визнав частково в частині незаконного заволодіння транспортним засобом, однак зазначив, що вчинив цей злочин без попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_3 . Показав, що 07 січня 2021 року, в обідню пору, приблизно о 13-14 годині, він прийшов до ОСОБА_3 в с. Клекотина, де вони розпивали спиртні напої. Він пив горілку, ОСОБА_3 пив пиво. Близько 18 години він спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та її малолітньою донькою поїхали на таксі в с. Хоменки до матері потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_10 , з метою поколядувати з нагоди Різдва. Вийшли з таксі в с. Хоменки біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і попрямували до будинку ОСОБА_10 . Прийшовши, виявили, що нікого немає вдома. Він з ОСОБА_3 посварились і вони розійшлися в різні сторони. Він пішов в магазин «1+1», купив собі пиво, потім повернувся до будинку ОСОБА_10 з метою зустріти ОСОБА_3 , але оскільки його там не зустрів, повернуся в магазин, щоб ще випити пива, після чого відчув, що п`яний. Потім знову повернувся до будинку ОСОБА_10 , де зайшов на територію домогосподарства, позаду будинку, де була господарча будівля, за яку він вчепився, щоб не впасти, при цьому випадково відірвав металевий лист і в середині будівлі побачив мотоблок. Зірвавши ще кілька металевих листів, проник в середину будівлі, сів за кермо мотоблока, завів його за допомогою рукоятки і поїхав. При цьому, мотоблок трохи забуксував, але він його виштовхав та попрямував до магазину «1+1». Потім він виявив, що в мотоблоці закінчилася солярка, зустрів там незнайомих хлопців, котрих попросив позичити йому солярки, ті погодились, привезли солярку і він поїхав в с. Клекотину, додому до ОСОБА_3 . Мотоблок залишив в ОСОБА_3 на подвір`ї. В будинку були бабка і ще родич на ім`я ОСОБА_11 . Він ліг спати в будинку ОСОБА_3 . Пояснив, що мотоблок викрав з метою добратися додому з с. Хоменки до с. Клекотина. Про вчинене шкодує, обіцяє виправитись. Вказав, що до викрадення мотоблоку ОСОБА_3 не причетний, оскільки після їхньої сварки в с. Хоменки того дня він його більше не бачив, а побачив лише наступного дня в ОСОБА_3 вдома, коли той його розбудив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 3 ст.185 КК України, не визнав. Показав, що 07 січня 2021 року, в проміжку між 13 та 15 годинами, до нього прийшов ОСОБА_4 і вони спільно розпивали алкогольні напої. Він пив пиво, а ОСОБА_4 горілку. З ними ще була ОСОБА_9 з донькою. Вони посиділи приблизно до 18 години. Потім він запропонував ОСОБА_4 поїхати в с. Хоменки поколядувати. Він викликав таксі і вони четверо: він, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 з малолітньою донькою поїхали на таксі, спочатку в м. Шаргород, до банкомату біля казначейства, де зняли гроші, а звідти в с. Хоменки, де вийшли біля магазину «1+1». Він пішов в магазин, купив пиво та сигарети і звідти вони всі разом попрямували до його знайомої ОСОБА_10 . Біля її будинку вони зустріли сусідку ОСОБА_10 , запитали, чи вона вдома, але сусідка відповіла, що не знає. Він з ОСОБА_4 зайшли до ОСОБА_10 на подвір`я, він постукав у вікно та виявили, що її немає вдома. Потім вони з ОСОБА_4 посварилися і вийшли на вулицю, де розійшлися в різні сторони: ОСОБА_4 пішов до магазину, а він пішов доганяти дівчат. Він зайшов в магазин (не «1+1», а інший), купив пиво і сигарети. Потім повернувся до будинку ОСОБА_10 , думав, що вона не відкриває двері і є вдома. Він зайшов у підвал, бо знав, що там є таємний хід до літньої кухні і зірвавши дерев`яну дошку підлоги та прорвавши лінолеум, проник в середину з метою перевірити, чи є ОСОБА_10 . Переконавшись, що ОСОБА_10 справді немає вдома, вийшов з приміщення, пішов в магазин, купив пива і попрямував в сторону с. Джурин. По дорозі зустрівся з ОСОБА_9 , попередньо здзвонившись з нею по телефону, вони посварилися і він пішов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Там він зустрів якихось хлопців, котрі йому розповіли, що якийсь ОСОБА_13 чоловік просив в них солярку до мотоблока. Потім він допив пиво, викликав таксі і разом з ОСОБА_9 та її донькою поїхали в с. Клекотина. Він завіз ОСОБА_9 з донькою додому, а сам поїхав в с. Ярошенка, де зустрів з поїзда дружину з дитиною. Повернувшись з дружиною та дитиною додому, десь опівночі, побачив на подвір`ї біля свого будинку мотоблок. Зайшов в будинок, де спав ОСОБА_4 , будив його, щоб розпитати, що це за мотоблок, але він не прокидався, бо був дуже п`яний. Речі належні ОСОБА_6 , тобто ключі та сокиру він виявив в своєму будинку вранці наступного дня, коли приїхали працівники поліції і сказали, щоб він виніс викрадені речі. Про те, що ОСОБА_4 хотів викрасти мотоблок, він не знав, так само, як не знав про крадіжку речей.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 та невизнання ОСОБА_3 вини, винуватість у інкримінованих їм злочинах, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України, доводиться та підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом, зокрема:

-показами потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив суду, що в його літній кухні, де він проживає з матір`ю є таємний вхід. Розміщений цей вхід під верандою, в так званому погребі. На час вчинення крадіжки зазначений вхід був в веранді закритий дошками, накритий зверху лінолеумом, над входом розміщений диван. 07 січня 2021 року потерпілий пішов з дому біля 13.00 год. та повернувся біля 02.00 год. 08 січня 2021 року. В цей час його матері вдома не було вона була на роботі останній місяць та приїхала додому 08.01.21 після вчинення злочинів в їх домогосподарстві. Потерпілий вказав, що коли прийшов додому побачив біля воріт зритий грунт, також зритий грунт побачив він на подвір`ї, зокрема, сліди від мотоблока, які вели від приміщення, де він зберігався. Коли зайшов в літню кухню, побачив сліди проникнення, відчув неприємний запах. Побачив зірваний лінолеум та дошки над таємним входом в вказане приміщення, коли вийшов на вулицю та підійшов до підвалу з якого веде таємний вхід в літню кухню, побачив речі, які знаходились до крадіжки в середині літньої кухні, а саме рюкзак з речами, які були в одній з кімнат, а також бензопилку, яка знаходилась раніше в веранді. Зазначені речі потерпілий не чіпав, а чекав поліцію, яку викликав після виявлення слідів злочину. Також потерпілий виявив відсутність набору інструменту, 2 сокир. Набір інструменту до злочину перебував в одній з кімнат літньої кухні, а сокири в іншому приміщенні домоволодіння, яке не було зачинене. Також, потерпілий вказав, що виявив відсутність мотоблока з причепом та фрезою на ньому. Мотоблок, як вказав потерпілий, знаходився до викрадення в шалаші, який накритий шифером, стіни побудовані з дошок та забиті металом. Даний шалаш, потерпілий приблизно в листопаді-грудні 2020 року забив таким чином, щоб туди ніхто не мав доступу, оскільки він від`їжджав на заробітки за кордон та мотоблоком не користувався. Однак, на місці події він виявив, що шалаш відчинений, а саме зірваний метал, та мотоблока немає з причепом та фрезою на ньому. Крім цього повідомив, що виїхати мотоблоком з місця його зберігання в таку пору року дуже важко, потрібно мати, або навики водіння таким транспортним засобом, або потрібна стороння допомога. Також потерпілий повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 певний час проживав спільно з його матір`ю в цьому будинку, він добре знає обстановку в домоволодінні, знає про існування таємного входу в літню кухню. При призначенні покарання обвинуваченим покладався на розсуд суду, однак, одночасно просив їх покарати суворо. Претензій матеріального або морального характеру немає.

-показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що 07 січня 2021 року ввечері, він відпочивав з друзями в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Хоменки. Коли вони вийшли на вулицю, до його друга підійшов якийсь чоловік, попросив допомоги, а саме просив солярку, щоб заправити мотоблок. Друг поїхав додому і привіз солярку. Самого мотоблока свідок не бачив, а особу, який просив солярку, характеризує як брудного та неохайного і, як йому здалося, сильно п`яного. З ним нікого не було, він був сам. Особисто свідок не чув, як той чоловік просив про солярку, йому відомо про це зі слів друга ОСОБА_15 ;

- показами свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що 07 січня 2021 року в вечірній час, коли він приїхав в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Хоменки, там був невідомий йому чоловік, котрий просив солярку. Він поїхав додому, привіз солярку, той чоловік заправив мотоблок, купив в магазині води і поїхав. На думку свідка, та особа була в стані алкогольного сп`яніння. Він був сам, з ним нікого не було. Коли свідок їздив додому за соляркою, по дорозі зустрів п`яного чоловіка, жінку і дитину. Чоловік спитав, чи свідок нікого не бачив. Свідок відповів, що бачив чоловіка на мотоблоці. Кому належить мотоблок і звідки він виїжджав свідку не відомо;

-показами свідка ОСОБА_16 , який показав, що є сусідом потерпілого ОСОБА_6 . Також знає ОСОБА_3 , котрий колись проживав з його сусідкою ОСОБА_10 . 07 січня 2021 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, він прийшов додому, біля дому зустрів ОСОБА_3 та ще якогось чоловіка; вони спитали, чи можна колядувати. Потім вони поколядували, він дав їм гроші і він з дружиною пішли в гості до сусіда. ОСОБА_3 казав, що хоче йти колядувати до ОСОБА_10 , на що дружина свідка відповіла, що, мабуть, її немає вдома, вона на роботі. ОСОБА_3 та інший чоловік були трохи на підпитку. Свідок був в гостях приблизно до 23 години. Як виїжджав мотоблок з подвір`я ОСОБА_10 , свідок не чув і не бачив;

-показами свідка ОСОБА_17 , яка суду показала, що є сусідкою потерпілого ОСОБА_6 . Також знає обвинувачених. 07 січня 2021 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин вона з чоловіком повернулися додому, де на дорозі біля свого будинку зустріли ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були напідпитку, спитали, чи можна колядувати. Сказала, що можна. З ними було ще 2 дівчини. Вони поколядували і пішли. А свідок з чоловіком впоравшись по господарству, знову пішли в гості;

-показами свідка ОСОБА_18 , котрий суду показав, що перебуває в дружніх сусідських відносинах з потерпілим. 07 січня 2021 року, приблизно о 18 годині, він з дружиною та дитиною повертався з гостей від батьків, та побачив належний потерпілому мотоблок, в якому сиділо двоє: один за кермом, а інший тримався за борт. Були в стані алкогольного сп`яніння, їхали по всій дорозі, свідок в мірах безпеки навіть дитину з дороги забрав. Зазначив, що він подумав, про те, куди це ОСОБА_19 поїхав, ще й нетверезий. Свідок добре знає цей мотоблок, він не одноразово його ремонтував, в ньому інший акумулятор, ніж у звичайних мотоблоків. Обличчя осіб, які були в мотоблоці, свідок не бачив, але зазначив, що це були два чоловіка;

-показами свідка ОСОБА_20 , яка показала, що знає обвинувачених, перебуває з ними у дружніх стосунках, вони односельці. 07 січня 2021 року вона була з ОСОБА_4 в гостях у ОСОБА_3 , де вони вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_3 запропонував поїхати в с. Хоменки колядувати. ОСОБА_3 викликав таксі і вона з донькою, а також обвинувачені поїхали на таксі в с. Хоменки. Там вийшли біля бару «1+1» і пішли по трасі. ОСОБА_3 сказав що підуть колядувати до ОСОБА_10 , з котрою він раніше жив. Свідок ОСОБА_10 не знає, як і не знає с. Хоменки. Вона з дитиною чекала ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на початку вулиці. Вони пішли та через деякий час повернулися і були посварені. Там вони розійшлися: ОСОБА_4 пішов донизу, а ОСОБА_3 та вона з донькою доверху. Того дня ОСОБА_4 вона більше не бачила. ОСОБА_3 ходив, шукав ОСОБА_4 , а вона в той час з донькою ходила колядувати. Додому вони повернулися разом з ОСОБА_3 на таксі;

-показами свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що 07 січня 2021 року була відсутня вдома. Повернулась вона додому вночі з 07 на 08 січня 2021 року. Її син ОСОБА_6 повідомив, що в їх домоволодінні сталась крадіжка - вкрали мотоблок, а також здійснили проникнення в літню кухню через таємний хід під верандою. Коли свідок повернулась додому, побачила, що ворота були відчинені, в веранді над люком таємного входу в літню кухню був зірваний лінолеум, відсутній був мотоблок, а на подвір`ї було видно сліди буксування, залишені мотоблоком. Крім цього, свідок повідомила, що раніше проживала з обвинуваченим ОСОБА_3 , він добре знав її домоволодіння, знав про існування таємного входу в літню кухню. Про те, що ОСОБА_3 має прийти до неї 07.01.2021, щоб колядувати, він її не повідомляв. Зазначила також, що в веранді літньої кухні, коли вона приїхала, знаходились речі, які ймовірно хотіли викрасти під час крадіжки, ці речі в веранду заніс її син ОСОБА_6 , з якого місця їх взяв він, свідку невідомо;

-відомостями, які містяться в витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000001 від 08 січня 2021 року;

-відомостями, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 від 08 січня 2021 року;

-відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 08 січня 2021 року в АДРЕСА_3 , та фото таблицями до нього, якими зафіксовано обстановку на місці вчинених злочинів, а також їх сліди, зокрема, рюкзак з викраденими речами на підлозі підвального приміщення, зірвані дошки та ламінат таємного входу в веранду літньої кухні;

-відомостями додаткового огляду місця події від 09 січня 2021 року в АДРЕСА_3 , та фото таблицями до нього, якими зафіксовано сліди буксування, місце знаходження бензопилки та цифрового телевізійного приймача;

-відомостями, які містяться в протоколі обшуку від 08 січня 2021 року в АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_3 , під час якого було виявлено мотоблок марки «Зубр» з причепом, на якому розміщено фрезувальний пристрій, а також вилучено набір інструменту «STELS» та сокиру, належні потерпілому ОСОБА_6 ;

-висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №194/195/21-21 від 22 січня 2021 року відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження набору ручного інструменту торгової марки «STELS» моделі «14122», з урахуванням зносу, станом на 07 січня 2021 року, складала 1964,00 грн; ринкова вартість наданої на дослідження сокири, з урахуванням зносу, станом на 07 січня 2021 року складала 123,25 грн;

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №193/21-21 від 28 січня 2021 року, відповідно до якого ринкова вартість мотоблоку торгової марки «ZYBR» моделі «JR-Q78E» з стартером, фрезерувальним устаткуванням та причепом, при умові робочого стану та збереженні всіх функцій, станом на 07.01.2021 складала 23384 грн;

-відомостями, що містяться в постановах та протоколах отримання зразків для проведення експертизи від 09 січня 2021 року;

-відомостями, що містяться в постанові та протоколах отримання зразків для проведення експертизи від 11 січня 2021 року відібраних у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

-висновком експерта №СЕ-19/202-21/491-Б від 04 лютого 2021 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_3 (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта), 2, 3, 4. На змивах з картонної коробки від ТВ-тюнера (об`єкт № 4), дверей шафи (об`єкт № 5), лінолеуму (об`єкти №№ 6, 7), бензопили «Zomax» (об`єкт № 8) виявлені клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змивах з дверей шафи (об`єкт № 5), лінолеуму (об`єкти №№ 6, 7), бензопили «Zomax» (об`єкт № 8), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта) та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з картонної коробки від ТВ-тюнера (об`єкт № 4), які є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними до подальшої ідентифікації.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з дверей шафи (об`єкт № 5) не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_3 (об`єкт № 3) та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з лінолеуму (об`єкт № 6) не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_3 (об`єкт № 3) та належать іншій невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з лінолеуму (об`єкт № 7) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію громадянина ОСОБА_3 (об`єкт № 3) та іншої невстановленої особи жіночої генетичної статі, та не містять генетичних ознак зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 2). Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з бензопили «Zomax» (об`єкт № 8), є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та генетичні ознаки зразка букального епітелію громадянина ОСОБА_3 (об`єкт № 3) та не містять генетичних ознак зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 2). Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_4 виключається. Між ОСОБА_6 та особою, генетичні ознаки якої встановлені зі змиву з дверей шафи, є біологічна спорідненість;

-відомостями, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 12 січня 2021 року з підозрюваним ОСОБА_4 , відповідно до якого останній розповів та на місці показав, як він відривав листи металу в прибудові, де знаходився мотоблок, як та з допомогою чого його завів, одночасно показав, що коли виїжджав мотоблоком, останній на подвір`ї почав буксувати і йому допоміг виїхати ОСОБА_3 , штовхаючи мотоблок.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, суд дослідив докази, надані стороною обвинувачення, оскільки сторона захисту доказів суду не подавала.

При цьому, сторони кримінального провадження не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Під час судового засідання, сторони клопотань щодо визнання доказів неналежними або недопустимими не заявляли, а тому суд за наслідком їх дослідження, вважає докази такими, що відповідають вимогам глави 4 параграфу 1 КПК України щодо їх належності та допустимості.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції), тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв?язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинувачених, а тому суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення, а також злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Суд критично оцінює тактику захисту обрану обвинуваченими, а покази щодо невірної кваліфікації їх дій неспроможними та такими, що не спростовують досліджені судом докази в їх сукупності.

Таким чином, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, хворіє невиліковною хворобою, раніше судимий. Крім цього, суд враховує, що органом пробації визначено високий рівень ризику повторного вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_3 та високий рівень суспільної небезпеки останнього, орган пробації дійшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , не встановлено. Обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілого, думку захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Також, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Крім цього, суд враховує, що органом пробації визначено середній ступінь ризику повторного вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_4 та середній рівень суспільної небезпеки останнього, орган пробації дійшов до висновку, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілого, думку захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи обвинуваченим зазначені вище покарання, суд виходить із того, що вони є достатніми для їх виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає їх особам та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, долю речових доказів належить вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців без конфіскації майна.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 26 лютого 2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 08 січня 2021 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк тримання під вартою з 26 лютого 2021 року, ОСОБА_4 - з 08 січня 2021 року.

Речові докази: мотоблок моделі «Зубр» із причепом та фрезувальним устаткуванням на ньому, набір ключів «STELS», сокиру повернути власнику ОСОБА_6 ; змиви зі зразками ДНК із поверхні картонної коробки із під ТВ-тюнера, з дверей дерев`яної шафи, з бензопилки «Zomax», з лінолеуму на підлозі веранди біля отвору знищити; зразки букального епітелію ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знищити.

Судові витрати на залучення експертів в сумі 1634,40 грн стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Судові витрати на залучення експертів в сумі 653,76 грн та 15709,07 грн стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1