26.05.2021
Справа № 359/7471/19
Провадження № 1-кп/359/133/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

26 травня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000551, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, українки, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Херсон, українки, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України,

в с т а н о в и в:
У не встановлений судом час ОСОБА_8 , посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість особи та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме вербування жінок для подальшого їх переміщення через державний кордон України з метою сексуальної експлуатації та отримання за це матеріальної винагороди, спланувавши наперед свої дії, вступила у злочинну змову з невстановленими особами, які знаходяться на території Турецької Республіки, з якими розподілили злочинні ролі, спрямовані на незаконне збагачення.

Будучи у злочинному зговорі, ОСОБА_8 діючи відповідно до раніше розподілених злочинних ролей, умисно, з корисливих спонукань, з метою вербування осіб жіночої статі, розміщували на сайтах всесвітньої мережі Інтернет оголошення щодо працевлаштування жінок на високооплачувані роботи на території іноземних держав.

В подальшому, до осіб, які відреагували на вищевказані оголошення, ОСОБА_8 застосовуючи ряд психологічних прийомів та шляхом введення в оману, використовуючи їх скрутне матеріальне становище, обіцяла за короткий проміжок часу отримати великі прибутки у разі надання ними сексуальних послуг на території інших держав. Розповідаючи про умови роботи, ОСОБА_8 запевняла про повну безпеку при надані сексуальних послуг та спілкуванні з клієнтами, комфортні умови проживання, харчування за рахунок «роботодавця», кредитування проїзних документів та авіаквитків. Маніпулюючи уразливим станом осіб жіночої статі та їх бажанням до покращення майнового стану, ОСОБА_8 викликали у них відчуття повної безпеки та спонукали погодитись на їх пропозицію - поїхати за кордон для заняття проституції.

За надані ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами послуги, жінки повинні були розрахуватись із своїх майбутніх заробітків.

Після переправлення через державний кордон України завербованих осіб жіночої статті, невстановлені особи повинні були здійснювати сексуальну експлуатацію вищевказаних жінок на території Турецької Республіки.

Згідно попередньої домовленості за вербування та переміщення кожної особи, ОСОБА_8 у подальшому отримувала б від невстановленої особи грошову винагороду.

Погоджуючись на умови ОСОБА_8 та невстановлених осіб, які діяли відповідно до відпрацьованої схеми, жінки відразу потрапляли б до них у боргову кабалу, оскільки погоджувалися їхати за кордон саме на тих умовах та за ту суму оплати своїх послуг, які їм пропонувались в Україні.

Так, 26 вересня 2018 ОСОБА_8 посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість ОСОБА_10 , яка перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи узгоджено з іншими невстановленими особами, маючи умисел, спрямований на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме її вербування для переміщення через державний кордон України з метою подальшої сексуальної експлуатації, ОСОБА_8 розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_11 ». В ході спілкування ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_10 високу заробітну плату за роботу з наданням сексуальних послуг в Республіці Туреччина, на що ОСОБА_10 погодилася.

Після цього, ОСОБА_8 користуючись скрутним матеріальним становищем ОСОБА_10 , відсутністю у неї роботи, постійного джерела доходів та боргів, діючи узгоджено з невстановленими особами почала вміло маніпулювати бажанням ОСОБА_10 до покращення майнового стану та вербувати її таким чином, маючи на меті її подальше переміщення до Турецькій Республіки та сексуальну експлуатацію.

Не маючи роботи та джерел для існування, перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі та зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, ОСОБА_10 погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та невстановлених осіб. В подальшому, зрозумівши всю протиправність дій, що вчиняються відносно неї, ОСОБА_10 звернулася з даного приводу до правоохоронних органів.

Крім цього, в кінці лютого 2019 року ОСОБА_8 , повторно, посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість ОСОБА_12 , яка перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_4 та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи узгоджено з іншими невстановленими особами, маючи умисел, спрямований на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме її вербування для переміщення через державний кордон України з метою подальшої сексуальної експлуатації, ОСОБА_8 розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_11 ». В ході спілкування ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_12 високу заробітну плату за роботу в якості моделі в Італії, на що ОСОБА_12 погодилася.

Після цього, ОСОБА_8 з`ясувала про скрутне матеріальне становище ОСОБА_12 , відсутність у неї роботи, постійного джерела доходів та боргів іншим особам. Використовуючи отриману інформацію, ОСОБА_8 , діючи узгоджено з невстановленими особами, шляхом обману переконала ОСОБА_12 провести фотосесію, оплата за яку буде вирахувана з останньої в подальшому під час оплати за майбутню роботу моделі. Маючи намір працювати моделлю, ОСОБА_12 погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та за вказівкою останньої зробила необхідну фотосесію.

Поклавши додаткові боргові зобов`язання на ОСОБА_12 , ОСОБА_8 повідомила, що не може відправити її на роботу до Італії, та є можливість поїхати на роботу для надання сексуальних послуг до Греції.

Вміло маніпулюючи бажанням ОСОБА_12 до покращення майнового стану, ОСОБА_8 продовжила її вербувати, маючи на меті її подальше переміщення до Греції та сексуальну експлуатацію.

Не маючи роботи та джерел для існування, перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі та зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, ОСОБА_12 погодилася на пропозицію ОСОБА_8 . В подальшому, зрозумівши всю протиправність дій, що вчиняються відносно неї, ОСОБА_12 звернулася з даного приводу до правоохоронних органів.

Крім цього, 01 березня 2019 року ОСОБА_8 , повторно, посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість ОСОБА_13 , яка перебувала за місцем свого проживання АДРЕСА_5 та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи узгоджено з іншими невстановленими особами, маючи умисел, спрямований на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме її вербування для переміщення через державний кордон України з метою подальшої сексуальної експлуатації, ОСОБА_8 розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_11 ». В ході спілкування ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_13 високу заробітну плату за роботу з наданням сексуальних послуг в Китайській Народній Республіці, на що ОСОБА_13 погодилася.

Після цього, ОСОБА_8 користуючись скрутним матеріальним становищем ОСОБА_14 , відсутністю у неї роботи, постійного джерела доходів та боргів, повторно, діючи узгоджено з невстановленими досудовим розслідуванням особами почала вміло маніпулювати бажанням ОСОБА_14 до покращення майнового стану та вербувати її таким чином, маючи на меті її подальше переміщення до Китайської Народної Республіки та сексуальну експлуатацію.

Не маючи роботи та джерел для існування, перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі та зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, ОСОБА_14 погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та невстановлених осіб. В подальшому, зрозумівши всю протиправність дій, що вчиняються відносно неї, ОСОБА_14 звернулася з даного приводу до правоохоронних органів.

Крім цього, у не встановлений судом час ОСОБА_8 та невстановлені особи, які знаходяться на території Турецької Республіки, посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість особи та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме вербування жінок для подальшого їх переміщення через державний кордон України з метою сексуальної експлуатації та отримання за це матеріальної винагороди, спланувавши наперед свої дії, вступила у злочинну змову із ОСОБА_7 , з якою розподілили злочинні ролі, спрямовані на незаконне збагачення.

Так, на початку лютого 2018 року посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість ОСОБА_15 , яка перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_6 та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи узгоджено з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, маючи умисел, спрямований на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме її вербування для переміщення через державний кордон України з метою подальшої сексуальної експлуатації, ОСОБА_7 розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_16 ». В ході спілкування ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_15 високу заробітну плату за роботу обслуговуючим персоналом в Китайській Народній Республіці, на що ОСОБА_15 погодилась.

Після цього, ОСОБА_7 з`ясувала про скрутне матеріальне становище ОСОБА_15 , відсутність у неї роботи, постійного джерела доходів та боргів іншим особам. Використовуючи отриману інформацію, ОСОБА_7 діючи узгоджено з ОСОБА_8 , шляхом обману переконала ОСОБА_15 в тому, що необхідно понести фінансові заграти в сумі 3000 гривень для отримання візи, які вона нібито з легкістю відпрацює на запропонованій їй роботі, знаючи, що для останньої це понесе додаткові боргові зобов`язання та погіршить її матеріальне становище.

За отримання візи до Китайської Народної Республіки ОСОБА_15 сплатила грошові кошти в сумі приблизно 3000 гривень, які вимушена була позичити у знайомого.

Після отримання візи та створення ще більш скрутного матеріального становища ОСОБА_15 , ОСОБА_7 повідомила, що не може відправити її на роботу до Китайської Народної Республіки та є можливість поїхати на роботу для надання сексуальних послуг до Республіки Туреччина, надавши при цьому контактний номер телефону ОСОБА_8 .

У свою чергу, ОСОБА_8 , повторно, вміло маніпулюючи бажанням ОСОБА_15 до покращення майнового стану продовжила вербувати ОСОБА_15 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації в Турецькій Республіці.

Не маючи роботи та джерел для існування, перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі та зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, ОСОБА_15 погодилася на зазначену пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Для переправлення ОСОБА_15 через державний кордон України на територію Турецької Республіки, 27.03.2019 ОСОБА_8 , повторно, спільно з ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами про кредитували авіаквиток на рейс №Р8715 сполученням Київ (Україна) - Стамбул (Турецька Республіка), запланований на 19 годину 30 хвилин 27.03.2019 з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», адреса: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7.

27.03.2019, о 18 годині 50 хвилин, відповідно до вказівок ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_15 прибула до ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 та використовуючи наданий квиток, пройшла реєстрацію на рейс №Р8715 сполученням Київ (Україна) - Стамбул (Турецька Республіка), перетнувши таким чином державний кордон України.

Після цього, протиправна діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачуються торгівлі людиною, вербуванні, переміщенні людини, вчиненні з метою експлуатації, з використання уразливого стану людини, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала та зазначила, що вони повністю відповідають обставинам викладених в обвинувальному акту. Щиро розкаялася та показала, що у березні 2018 року на сайті Інтернет подала оголошення про роботу, а саме про надання сексуальних послуг. В подальшому, до осіб, які відреагували на вищевказане оголошення, обіцяла за короткий проміжок часу отримати великі прибутки у разі надання ними сексуальних послуг на території інших держав. На що дані жінки погоджувалися. Вона розповідала жінкам про умови роботи та запевняла про повну безпеку при надані сексуальних послуг та спілкуванні з клієнтами, комфортні умови проживання, харчування за рахунок «роботодавця», кредитування проїзних документів та авіаквитків. За надані нею послуги, жінки повинні були розрахуватись із своїх майбутніх заробітків з нею та її матірю ОСОБА_7 , яка працювала із нею разом. Із потерпілими вона зв`язувалася та спілкувалася шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_11 ». В ході спілкування вона пропонувала жінкам високу заробітну плату за роботу з наданням сексуальних послуг за кордоном, на що останні погоджувалися. Даною роботою вона займалася з 2018 по березень 2019. Оскільки 27.03.2019 при відправленні ОСОБА_15 до Стамбулу з ДП аеропорт «Бориспіль», були зупиненні працівниками правоохоронних органів. У слідчого нею було надано покази. У вчиненому діянні кається, просила суд суворо не карати, зобов`язалася в подальшому не вчиняти подібного.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала та зазначила, що вони повністю відповідають обставинам викладених у обвинувальному акті. Щиро розкаялася та показала, що в березні 2018 року вона домовилася із своєю донькою ОСОБА_8 та виставили на сайті Інтернет оголошення про роботу, а саме надання жінками сексуальних потреб. На їхнє оголошення відреагувала ОСОБА_15 , яка перебувала за місцем свого проживання в Київській області, м. Бровари. Розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_16 ». В ході спілкування вона запропонувала ОСОБА_15 високу заробітну плату за роботу обслуговуючим персоналом в Китайській Народній Республіці, на що ОСОБА_15 погодилася Після отримання візи вона та її донька повідомила потерпілу, що не може відправити її на роботу до Китайської Народної Республіки та є можливість поїхати на роботу для надання сексуальних послуг до Республіки Туреччина, на що остання погодилася. 27.03.2019 при відправленні ОСОБА_15 до Стамбулу з ДП аеропорт «Бориспіль», були зупиненні працівниками правоохоронних органів. У слідчого нею було надано покази. У вчиненому діянні кається, просила суд суворо не карати, зобов`язалася в подальшому не вчиняти подібного.

Під час підготовчого судового засідання суд у порядку ч. 2 ст. 31 КПК України роз`яснює обвинуваченим право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

У зв`язку з тим, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинувачених по черзі та дослідженням доказів, які характеризують їх особи, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, розгляд кримінального провадження проводився відносно обвинувачених в межах пред`явленого їм обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Дії обвинувачених кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 149 КК України, як умисні дії, які виразилися у торгівлі людиною, вербуванні, переміщенні людини, вчиненні з метою експлуатації, з використання уразливого стану людини, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таку кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, повторно, переправляли жінок за кордон іншій невстановленій судом особі для сексуальної експлуатації. Тобто обвинувачені використовуючи вербування, маніпулюючи бажання жінок до покращення майнового стану, експлуатуючи праці особи в галузі надання сексуальних послуг за гроші чи іншу матеріальну винагороду. Така передача жінок здійснювалася через державний кордон України, що є незаконним. Невстановлена особа, яка отримувала жінок від обвинувачених, мали за мету подальшу передачу їх третій особі для здійснення експлуатації, з використання уразливого стану людини. Їх дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачені усвідомлювали, що торгівля людьми, якими вони протиправно заволодівали, є протиправними діями, однак вони усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки та бажали їх настання. Корисливий мотив обвинувачених полягало у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення вони прагнули здійснити перетин жінок через державний кордон України до іноземних країн для сексуальної експлуатації, з метою збагачення. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконали усі дії об`єктивної сторони злочину які вважали необхідними для доведення злочину до кінця. Отже, вчинений обвинуваченими злочин є закінченим. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 досягли віку із якого наступає кримінальна відповідальність, за вчинення злочину.

У пункті 7 ППВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд дійшов до переконання, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повинні бути засуджені за ч. 2 ст. 149 КК України, за умисні дії, які виразилися у торгівлі людиною, вербуванні, переміщенні людини, вчиненні з метою експлуатації, з використання уразливого стану людини, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує те, що вона вчинила особливо тяжкий злочини, згідно вимог статті 12 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 149 КК України.

Щодо наявності пом`якшуючих її відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння судовому слідству в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченої ОСОБА_7 вказує, що вона раніше не судима. Заміжня, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання зарекомендувала себе посередньо. Громадський порядок та спокій жителів міста не порушує.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки потерпілих та захисника, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 за вчинення злочину належить призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченої. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 залишається можливим без ізоляції від суспільства та вважає, за доцільне застосувати до неї положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 149 КК України.

Щодо наявності пом`якшуючих її відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння судовому слідству в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченої ОСОБА_8 вказує, що вона раніше не судима. Заміжня, має на утримані малолітню дитину. Офіційно не працюючої. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання зарекомендувала себе посередньо. Громадський порядок та спокій жителів міста не порушує.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_8 суд враховує те, що вона вчинила особливо тяжкий злочини, згідно вимог статті 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки потерпілих та захисника, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 за вчинення злочину належить призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченої. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до неї положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинувачених є достатньою для виправлення та попередження вчинення обвинуваченими нових злочинів.

Дія запобіжних заходів закінчена, підстави для їх обрання відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 2 ст. 149 КК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати по справі відсутні.

Дія запобіжних заходів закінчена, підстави для їх обрання відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, скасувати.

Речові докази: авіаквиток PS715, ETKT 88901, CD-R диск білого кольору з заводським написом «Verbatim», на внутрішньому пластиковому прозорому колі диску напис N122VC29D8150912A2, залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000551; мобільні телефони «HTS» IMEI: НОМЕР_1 , «Meizu» IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , СІМ-картку № НОМЕР_4 , залишити у володінні власника ОСОБА_15 ; мобільний телефон «Xiaomi» IMEI: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з СІМ-картою НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Samsung J5» IMEI: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з СІМ-картою НОМЕР_10 ; жорсткий диск Hitachi, s/n FL14LH9K; мобільний телефон «Xiaomi» IMEI: НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , СІМ-карту НОМЕР_13 , передати у володіння власників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1