ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 04.12.2001 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.185, ч.1 ст.358 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; - 14.03.2002 Ленінським районним судом м.Полтави за ч. 1 ст.309, ч.2 ст.186, ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2002 виключено застосування ч.4 ст.70 КК України та визначено окреме виконання вироку суду від 04.12.2001. Звільненого 21.09.2005 за відбуттям строку покарання; - 30.01.2013 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу у розмірі 1275 грн; - 14.03.2013 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; - 29.03.2013 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; - 10.03.2015 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.311, ст.ст.70,71 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.07.2016 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 9 днів; - 16.07.2019 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.309,307,311 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав насіння маку снотворного та коноплі, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний посів снотворного маку та коноплі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у червні 2019 року на подвір`ї за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 посіяв рослини снотворного маку та коноплі, які проросли навесні 2020 року.
29.06.2020 в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння та прибудинкової території з господарськими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали Октябрського районного суду м.Полтава, провадження № 1кс/554/8132/2020 від 10.06.2020, на подвір`ї вказаного домоволодіння виявлено та вилучено 293 рослини зеленого кольору, які мають ботанічні ознаки снотворного маку та містять наркотично активні алкалоїди опію, морфін і кодеїн і відносяться до рослин виду «мак снотворний», а також 239 рослини зеленого кольору, які мають морфологічні ознаки рослин роду коноплі, містять тетрагідроканабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.310 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що в червні 2019 року на подвір`ї домоволодіння, в якому він мешкає разом із насінням квітів та цибулі розкидав насіння маку та коноплі, але останні того року не проросли, тому він про них забув. Наступної весни в зв`язку хворобою він майже не виходив з будинку, тому самостійно не знищив рослини коноплі та маку, які проросли та в подальшому були виявлені і вилучені працівниками поліції під час проведення обшуку.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, об`єм вилученого не заперечував. У вчиненому щиро розкаявся.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів.
Крім визнавальних показань обвинуваченого, винуватість ОСОБА_4 підтверджується наданими стороною обвинувачення наступними доказами.
Відповідно до протоколу обшуку від 29.06.2020 (а.с.89-91), під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 239 кущів схожих на рослини коноплі та 293 кущі схожі на рослини маку.
З дослідженого відеозапису (а.с.88) при проведенні обшуку житлового будинку, господарських споруд та прибудинкової території за місцем проживання ОСОБА_4 вбачається, що обшук проводився у присутності понятих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з дотриманням процесуальних вимог з виконання ухвали про дозвіл на обшук. При проведенні обшуку на подвір`ї будинку були виявлені та вилучені вказані вище рослини у кількості 239 та 293 штук відповідно.
Згідно з висновком експерта №1473 від 02.07.2020 Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.94-96), надані на дослідження 293 рослини зеленого кольору мають ботанічні ознаки снотворного маку та містять наркотично активні алколоїди опію, морфін і кодеїн відносяться до рослин виду «мак снотворний».
Згідно з висновком експерта №1472 від 02.07.2020 Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.99-101), надані на дослідження 239 рослин зеленого кольору мають морфологічні ознаки рослин коноплі, містять тетрагідроканабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що був запрошений в якості понятого під час проведення обшуку, в ході якого на подвір`ї були виявлені кущі коноплі та маку. В подальшому рослини перерахували та опечатали.
Свідок ОСОБА_7 надав суду аналогічні показання та ствердив, що рослини коноплі та маку були виявлені по всій території подвір`я і росли хаотично серед звичайних квітів та городини.
Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що є власником домоволодіння по АДРЕСА_2 , де проводився обшук та були виявлені рослини коноплі та маку, в якому вона мешкає разом із сином ОСОБА_4 (обвинуваченим) та його малолітньою донькою. Особисто вона посів виявлених рослин не здійснювала та за браком часу і станом здоров`я подвір`ям не займалась, город не прополювала, так як ОСОБА_4 навесні також хворів, він знаходився вдома і подвір`ям не займався. Її син ОСОБА_4 раніше вживав наркотичні засоби, проте зараз відвідує замісне лікування та має серйозне захворювання.
Будучи допитаною свідок ОСОБА_9 показала, що проживає з родиною ОСОБА_10 по сусідству, проте на подвір`я до них не заходила і сторонніх осіб у їх дворі не бачила.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 з посиланням на ст.88 КПК України просила визнати зазначений доказ недопустимим, посилаючись на те, що відображені у ньому обставини не стосуються висунутого обвинувачення.
Вирішуючи питання щодо прийняття вказаного доказу суд зазначає, що у відповідності до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (ч.1 ст.88 КПК України). Такі докази можуть бути визнані допустимими, зокрема, якщо вони подаються для доказування того, що обвинувачений діяв з певним умислом та мотивом або мав можливість, підготовку, обізнаність, потрібні для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, або не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення, а докази щодо певної звички обвинуваченого подаються для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою.
Водночас, відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
З огляду на це, будь-які матеріали мають подаватись до суду з обґрунтуванням їх належності, тобто таким чином, щоб суд міг встановити, яка саме інформація має доказове значення і на підтвердження яких саме обставин подано відповідний доказ і яким чином ці обставини стосуються предмета доказування та перевірити їх на відповідність критерію допустимості.
Наполягаючи на врахуванні в якості доказу протоколу огляду від 14.04.2020 прокурор наголосила, що останній подано державним обвинуваченням на підтвердження законності проведеного обшуку у помешканні обвинуваченого і що саме ці документи стали підставою для внесення відомостей до реєстру і в подальшому для проведення слідчих дій, отже подання вказаного доказу не обґрунтовувалось доведенням відомостей, що стосуються особи обвинуваченого.
За таких обставин, враховуючи, що наданий в якості доказу винуватості особи протокол огляду від 14.04.2020, фактично стосується обставин іншого кримінального правопорушення, та не містить відомостей, які б підтверджували чи спростовували будь-які обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тобто не має будь-якого логічного зв`язку із обставинами, що становлять предмет доказування, на переконання суду він не відповідає критеріям допустимості та належності доказів, тому суд не приймає його.
Суд також відхиляє в якості належного доказу показання свідка ОСОБА_9 , оскільки під час її безпосереднього допиту вона не повідомила суду жодних відомостей, які б спростовували чи підтверджували важливі для даної справи обставини.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Суд оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та дотримуючись критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Жоден доказ не має наперед встановленої сили й визнання судом ряду доказів неналежними чи недопустими, не впливає на висновок суду щодо винуватості особи, якщо її вина доводиться сукупністю інших вагомих та неспростованих доказів зібраних у справі.
Отже, оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.310 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, що виразились у незаконному посіві особою, яка раніше засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307,309,311 КК України, рослин маку снотворного та конопель у кількості більше п`ятдесяти рослин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у червні 2019 року разом із насінням квітів та цибулі розкидав «жменьками» по подвір`ю насіння маку та коноплі, в подальшому подвір`ям не займався, город не перекопував. Вказані обвинуваченим обставини логічно узгоджуються із іншими дослідженими у справі доказами. Так, свідок ОСОБА_7 під час допиту показав, що виявлені на подвір`ї обвинуваченого рослини маку та коноплі росли хаотично, серед звичайних квітів та городини. Зазначене також підтверджується дослідженим в судовому засіданні записом відеофіксації проведення слідчої дії, згідно з яким під час обшуку мати обвинуваченого прохала при викопуванні виявлених рослин, не зачепити її квіти та цибулю, рослини коноплі та маку росли на подвір`ї хаотично, а сама надвірна територія находиться у занедбаному стані.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307,309,311 КК України, має непогашені судимості, має постійне місце проживання та сталі родинні зв`язки, мешкає разом із матір`ю та малолітньою донькою, за місцем проживання характеризується як ввічлива та готова допомогти людина, страждає на серйозне вірусне захворювання, у 2017 році перебував на лікуванні з приводу вживання опіоїдів, з 2007 року перебуває на обліку лікаря-нарколога, починаючи з 2019 року й по теперішній час отримує замісну підтримуючу терапію, за час відбування покарання в умовах Кременчуцької ВК №69 характеризувався добре, дотримувався порядку відбування покарання, заохочувався, стягнень не мав (а.с.21-23, 104-127).
Згідно із складеною досудовою доповіддю, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначені органом пробації на рівні «дуже високий».
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд враховує рецидив злочинів.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, стан його здоров`я, тяжкість кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, та враховуючи позитивні зміни у поведінці обвинуваченого, який з 2019 року відвідує замісну підтримуючу терапію, проживає разом матір`ю та малолітньою донькою, має позитивні характеристики за місцем проживання та відомості про вчинення ним під час іспитового строку нових кримінальних правопорушень відсутні, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим тривалість іспитового строку, на думку суду, не може бути мінімальною.
На підставі ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання суд вважає необхідним врахувати покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 16.07.2019 за ч.2 ст.309 КК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами (а.с.93,98), витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 1961,40 грн.
З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 16.07.2019 у виді 02 років позбавлення волі, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України з випробуванням на 2 роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1961,40 грн.
Речові докази у справі: рослини, що мають ботанічні ознаки маку снотворного у кількості 293 штуки та рослини, що мають морфологічні ознаки рослин роду коноплі у кількості 239 штук, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів ВП №2 ПВП ГУНП в Полтавській області знищити;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_12 Високих