Справа № 304/1323/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/327/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05. 07. 2021.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора й продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01. 09. 2021 включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Із матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000307 від 10. 08. 2020 відносноОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що обвинуваченому на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину, незаконно впливати на свідків, потерпілу та експерта шляхом їх підкупу або залякування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від суду, враховуючи суспільний резонанс даної події, які слугували підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу продовжують існувати. Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , суд першої інстанції також констатував і те, що підстав для зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Також суд

-2-

першої інстанції врахував, що обставин, які б перешкоджали триманню під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 немає і такий запобіжний захід відповідає суспільному інтересу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 порушує питання про скасування ухвали суду та ухвалення нової - про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявність, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що твердження прокурора ґрунтуються виключно на припущеннях, що свідчить про те, що суд безпідставно продовжив обвинуваченому найсуворіший за видом запобіжний захід. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 достатнім може бути запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, стверджує, що ОСОБА_6 надання останньому місця проживання його тіткою в м. Ужгороді, унеможливить його вплив на учасників кримінального провадження, оскільки потерпіла та свідки проживають в іншому населеному пункті.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведене, розгляд апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_5 , апеляційним судом здійснюється без участі прокурора та обвинуваченого, які не виявили бажання брати участь у судовому розгляді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
У відповідності до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що

-3-

жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й апеляційний суд, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, яке передбачено за його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в свою чергу не можуть визнаватися підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, постановленого на стадії судового

-4-

розгляду кримінального провадження, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не з`ясував та не навів переконливі аргументи на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження сторони захисту про можливість проживання окремо в м. Ужгороді, не усуває ризику впливу на свідків та потерпілу, оскільки обвинувачений не має жодних соціально стримуючих зв`язків не має офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, власної родини також, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) проти статевої свободи та статевої недоторканості, будучи при цьому дядьком малолітньої потерпілої.
На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі захисника не вказується, і на такі сторона захисту не посилалася в ході розгляду апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 й у свою чергу, відхиляє і доводи апеляційної скарги про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора, вважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання встановленим ризикам.
Доводи апеляційної скарги про належну процесуальну поведінку обвинуваченого, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З ухвали суду також вбачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що судом таким дана належна оцінка.

В ухвалі суду також вірно зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває судовий розгляд.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

-5-

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05. 07. 2021, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01. 09. 2021 включно без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: