Провадження №1-кп/523/774/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000076 від 14.07.2020р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гудермес Чечено-Інгушської Автономної Республіки, громадянки України, з середньою освітою, яка має на утриманні неповнолітню дитину, працюючої неофіційно, раніше не судимої.

Зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

Фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, -

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.190 ч.1 КК України без клопотання прокурора про його розгляд без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також за відсутності письмової заяви самої обвинуваченої, потерпілої про надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, у зв`язку чим на підставі ст.382 ч.3 КПК України суд визнав за необхідне призначити розгляд обвинувального акту у загальному порядку за участю прокурора, потерпілої, обвинуваченої.

Так, судом встановлено, що на початку грудня 2019 року до ОСОБА_4 , яка на той час працювала швачкою в ательє «Золоте руно», розташованому в будинку АДРЕСА_3 , звернулася громадянка ОСОБА_5 з приводу пошиття хутрової шуби та комбінезону, на що ОСОБА_4 , діючи навмисно, маючи намір на заволодіння чужим майном, погодилася, пообіцявши ОСОБА_5 виконати роботу до 20.12.2019 року, в дійсності не маючи досвіду та бажання виконувати взяті на себе зобов`язання. ОСОБА_5 , будучи введеною в оману та впевненою в щирості та порядності дій обвинуваченої щодо виконання домовленостей між ними, передала останній відрізки тканини на пошив одягу, а також грошові кошти у розмірі 3505,50 гривень, як оплату за роботу. Однак, ОСОБА_4 , отримавши в результаті зловживання довірою грошові кошти, свої зобов`язання не виконала, та не маючи наміру повертати чуже майно покинула своє робоче місце, тим самим заволодів грошовими коштами потерпілої, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3505,50 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала повністю у пред`явленому їй обвинуваченні, вказуючи, що у грудні 2019 року вона працювала швачкою в ательє «Золоте руно», до неї звернулася ОСОБА_5 , щоб пошити комбінезон та шубу за її зразком, також дала їй грошові кошти в якості оплати за роботу. Вона почала працювати, але в той момент у неї склалися тяжкі сімейні обставини, вона розлучалася з чоловіком, тому не встигла закінчити пошив одягу, потерпіла неодноразово зверталася до неї з проханням про повернення речей, однак уникаючи зустрічі з ОСОБА_5 , вона нічого їй не віддала, гроші, які їй довіряючи передала ОСОБА_5 , не повернула, тим самим заволоділа майном, належного потерпілій, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Вину визнає повністю, не заперечуючи фактичні обставини скоєного проступку, разом з цим просила вибачення, висловлюючи щире каяття, вказуючи, що таке сталося уперше, вона не хотіла образити людину, запевняючи, що більше не буде скоювати нічого подібного.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини скоєного кримінального правопорушення, зазначивши що обвинувачена хитро з нею вчинила, вона просила ОСОБА_4 повернути речі, які передала їй для шиття, дзвонила, але ОСОБА_4 заблокувала її дзвінки, у зв`язку з чим вона звернулася до поліції з заявою, що її обдурили, при цьому не зважаючи на те, що пошив шуби зіпсований із-за неправильного розкрою, не наполягає на відшкодуванні завданого збитку та на суворій мірі покарання щодо обвинуваченої.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, в тому числі висновок експертизи ніким із учасників процесу не оспорюється.

Покази обвинуваченої, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності її позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що в умисних діях обвинуваченої ОСОБА_4 є склад кримінального проступку, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та її дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками ст.190 ч.1 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та її вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує час вчинення кримінального проступку, який мав місце у грудні 2019 року, характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчиненого нею діяння, дані про особу обвинуваченої, те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце мешкання, позитивні плани на майбутнє, про що свідчить її поведінка під час проведення судового провадження, позитивно характеризується, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, негативне ставлення до скоєного діяння.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме шуба білого кольору, комбінезон чорно-коричньового кольбру, шуба синього кольору, тканина та відрізки темно синього кольору, які передані потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження 0000076 від 14.07.2020р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 у ході досудового розслідування та під час судового провадження не пред`являвся. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , з урахуванням санкції ч.1 ст.190 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального проступку та вимог ст.ст.50, 53 цього ж Кодексу, суд, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого проступку, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке мало місце у 2019 році, приймаючи до уваги особу обвинуваченої, яка у судовому засіданні вину визнала повністю, її щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має місце проживання, позитивно характеризується, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що вона усвідомила протиправність своїх дій, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченій міри покарання, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків або правопорушень.

Таким чином, керуючись ст.ст.50, 53 КК України, ст.ст. 100, 128, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, призначив їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речові докази - шубу білого кольору, комбінезон чорно-коричньового кольбру, шубу синього кольору, тканину та відрізки темно синього кольору, які передані потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку- вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0000076 від 14.07.2020р. зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1