Справа № 202/8414/19
Провадження № 1-кс/202/2501/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 травня 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000109 від 27.02.2029 року, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Укренергостандарт» (), НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, (), юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д; зобов`язати службових осіб АТ КБ «ПриватБанк», у тому числі службових осіб відділення у м. Дніпрі, зробити відмітку на ухвалі суду із вказівкою дати й часу надання ухвали в банківську установу, а також суми коштів арештованих на рахунку та часу накладання арешту на кошти, зобов`язавши службових осіб АТ КБ «Приватбанк» направляти виписки (довідки) із зазначенням по вищевказаним рахункам даних про зміну суми грошових коштів на вищезазначених рахунках із вказівкою старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40, та надавати виписки (довідки) із зазначенням по вищевказаним рахунку даних про зміну суми грошових коштів на вищезазначених рахунках на письмові запити слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 27 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме за фактом зловживанням службовим становищем та службового підроблення за попередньою змовою групою осіб, заволодіння коштами ПАТ «Укрзалізниця» на суму 829 343,82 грн.
В даному кримінальному провадженні директору ТОВ «Укренергостандарт» ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в заволодінні чужим майном (коштами) шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому організованою групою, яку ОСОБА_5 як організатор утворив та якою керував, а також у внесенні службовими особами до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому організованою групою за участі декількох осіб, які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, яку ОСОБА_5 як організатор утворив та якою керував.
Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Проведеними слідчими діями встановлено, що ТОВ «Укренергостандарт» () користується рахунком № НОМЕР_1 , відкритим у АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, (), юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д.
Ураховуючи той факт, що грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку, що належать ТОВ «Укренергостандарт» (), можуть бути перераховані юридичній особі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою недопущення можливої розтрати бюджетних грошових коштів, забезпечення відшкодування спричинених збитків, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді їх арешту.
Слідчий зазначає, що застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено необхідністю недопущення можливої розтрати бюджетних грошових коштів, забезпечення відшкодування спричинених збитків, оскільки власник безготівкових грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку, може в будь-який час здійснити їх перерахування або відчуження іншим чином з метою їх розтрати. Даний факт унеможливлює в подальшому накладення арешту на дане майно, тим самим забезпечення відшкодування спричинених матеріальних збитків.
Також слідчий зазначає, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні майнового злочину, пов`язаного з корупцією, для забезпечення виконання спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання в її відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без виклику власника майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 27 лютого 2019 року, в якому директору ТОВ «Укренергостандарт» ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, з якої вбачається завдання організованою групою збитків ПАТ «Укрзалізниця» на суму 829343,82 грн.
Заявляючи клопотання про накладення арешту на грошові кошти, які належать юридичній особі - ТОВ «Укренергостандарт» та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» слідчий посилається на те, що такі грошові кошти отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також на необхідність забезпечення відшкодування збитків, спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує, що відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з частинами 4-5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (частина 8 статті 170 КПК України).
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).
При цьому згідно з частиною 3 статті 170 КПК України забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання"і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

В силу частини 3 статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку постановою слідчого речовими доказами у кримінальному провадженні визнані не безпосередньо грошові кошти юридичної особи ТОВ «Укренергостандарт», а банківські рахунки цього товариства.
При цьому матеріали клопотання не містять належних відомостей щодо банківських рахунків ТОВ «Укренергостандарт», їх цільового призначення та розміру коштів на них.
Слідчий суддя бере до уваги, що цивільний позов до юридичної особи - ТОВ «Укренергостандарт» у кримінальному провадженні не заявлений.
З долученої до матеріалів клопотання копії цивільного позову вбачається, що відповідачем зазначено ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді від 22 лютого 2021 року з метою забезпечення цивільного позову був накладений арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «LEXUS GX 460» номерний знак серії НОМЕР_2 , та автомобіль марки «RENAULT TRAFIC» номерний знак серії НОМЕР_3 .
Підстави для застосування у цьому конкретному кримінальному провадженні спеціальної конфіскації (стаття 96-1 КК України) відсутні.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не обґрунтована пропорційність між таким заходом забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів товариства та потребами досудового розслідування.
Отже, підстави для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Укренергостандарт», слідчим не доведені.
На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Укренергостандарт» не відповідає завданням кримінального провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності, може мати негативні наслідки для правомірної господарської діяльності цього товариства.
За таких обставин у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-173 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000109 від 27.02.2029 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1