Номер провадження: 11-кп/813/1180/21
Номер справи місцевого суду: 523/1244/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу із змінами заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 01.02.2021 у кримінальному провадженні № 0001021 від 26.11.2020 стосовно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, громадянина України, з середньою освітою не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 22.03.2018 Залізничним райсудом м. Львова за ч. 2 ст. 187, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнений 02.01.2020 на підставі ухвали Маневицького райсуду Волинської області від 23.12.2019 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк станом становить 11 місяців 24 дні,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання 11 місяців 24 дні за вироком Залізничного райсуду м. Львова від 22.03.2018, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців 24 дні.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за цим вироком строк покарання у вигляді позбавлення волі яке він відбув з дати постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення з 23.12.2019 по дату фактичного звільнення 02.01.2020.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирахуваний з моменту приведення вироку до виконання та поміщення особи до установи виконання покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1634,50 грн. за залучення експерта та вирішено долю речових доказів.

Згодом, ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 07.04.2021 були виправлені описки у вступній та резолютивній частині вироку прізвище обвинуваченого було змінено на ОСОБА_8 у відповідних відмінках, та у резолютивній частині слово частково замінено на слово повністю.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 26.11.2020 о 10:38 годині, він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, згорток фольги з речовиною невідомого походження, який зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
Після чого, усвідомлюючи що в пакеті знаходиться небезпечна психотропна речовина, обіг якого заборонено-РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), достовірно знаючи його властивості, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними», помістив згорток із порошкоподібною речовиною до кишені своєї сумки, тим самим незаконно придбав та залишив зберігати його при собі, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.
26.11.2020 приблизно об 11 год., 29 хв. слідчо-оперативною групою Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події, біля буд. № 72 по вул. Семена Палія, в м. Одесі, в ході якого в присутності ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: згорток фольги, з речовиною білого кольору, масою 0,186г який містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі із змінами заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду 1-ої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та правильності кваліфікації його дій, просить вирок змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2018, з урахуванням ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, причини не явки суду не повідомив, натомість викликався належним чином, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу із змінами заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд 1-ої інстнації, розглянувши кримінальне провадження в порядку ст. 382 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який його засуджено.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України є вірною.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд 1-ої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою раніше не одноразово судимою, вчинив новий проступок під час умовно-дострокового звільнення, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працює, не одружений, дітей на утриманні не має.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 , що призначаючи ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України суд 1-ої інстанції припустився помилки.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71 і 72 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зазначені вимоги містяться у п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, що суди призначаючи покарання за кількома вироками, повинні визначити вид і розмір основного і додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При цьому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 22.03.2018 було засуджено вироком Залізничного райсуду м. Львова за ч. 2 ст. 187, 71 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. На підставі ухвали Маневицького райсуду Волинської області від 23.12.2019 звільнений 02.01.2020 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк станом на дату постановлення ухвали становить 11 місяців 24 дні.

Протягом зазначеної невідбутої частини покарання ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за якою суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі, вказавши про часткове приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком суду від 22.03.2018, та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначив остаточне покарання у виді 1 року 5 місяців 24 днів позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: б) два дні обмеження волі.

Наведене свідчить про те, що фактично суд застосував повне приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, оскільки судом 1-ої інстанції при розгляді справи було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю вироків, вирок суду 1-ої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного йому покарання, а апеляційна скарга із змінами заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 01.02.2021, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Залізничного райсуду м. Львова від 22.03.2018, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 5 (п`ять) місяців.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4