Справа № 452/155/21
Провадження № 1-кп/452/147/2021
ВИРОК
іменем України

24 березня 2021 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000639 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 23 листопада 2020 року біля 20:30 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення пасажира ОСОБА_6 та рухаючись ним на прямій ділянці дороги в с. Бісковичі по вул.Шкільній, Самбірського району Львівської області у напрямку до м. Самбір, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.2 (в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів), п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 1.10 (дорожні умови-сукупність факторів, що характеризують видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частин, а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів та узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, які повинен урахувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; узбіччя - виділений конструктивною або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами), Розділу 2 п.2.3. б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 2.3 д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), Розділу 10 п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напряму руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та Розділу 13 п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, що виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, без причин технічного характеру втратив керованість над керованим ним транспортним засобом, в результаті чого допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги на узбіччя, з права по напрямку руху до м. Самбір Львівської області, де відбулось зіткнення транспортного засобу з ґрунтовим насипом та зрізаним деревом.

Внаслідок порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, пасажир ОСОБА_6 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи, травматичний розрив селезінки, переломи 8, 9 ребер зліва, множинні забійні рани лобно-вискової ділянки голови зліва, ран лівої вушної раковини, забій лівого кульшового і колінного суглобів, які утворились незадовго до поступлення на лікування від дії твердих тупих предметів, можливо до виступаючих частин в салоні автомобіля і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що 23.11.2020 року біля 20.30 год. до нього звернувся ОСОБА_6 , який попросив щоб вони поїхали в напрямку до м. Самбір Львівської області. Він перебував за кермом транспортного засобу, рухався по своїй смузі руху, фари були ввімкнені. Алкогольних напоїв того дня не вживав. Пасажир знаходився в машині справа від нього. Коли виїжджав на центральну дорогу із бічної, автомобіль почало заносити, він здійснював гальмування. При повороті він не впорався із керування в результаті автомобіль пішов прямо, з`їхав на узбіччя, вистрілили подушки безпеки, автомобіль врізався в зрізане дерево. Оскільки він не отримав травм, надавав пасажиру допомогу. Повністю відшкодував шкоду потерпілому. У вчиненому розкаюється.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , даними в судовому засіданні про те, що числа вказаного в обвинувальному акті він попросив обвинуваченого відвезти його в м. Самбір Львівської області. ОСОБА_3 був у тверезому стані, швидкість автомобіля, яким він керував була невеликою. Під час руху транспортного засобу, обвинувачений не впорався із керуванням, був різкий поворот, він дав в праву сторону, виїхав на узбіччя і заїхав у зрізане дерево.

У нього були тілесні ушкодження, а саме розрив селезінки, перелом двох ребер, однак він видужав, претензій до обвинуваченого немає.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повністю відшкодована шкода.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Також слід врахувати, що на момент дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_3 перебував у тверезому стані, що підтверджується висновком експертизи від 24.11.2020 року № 354, повністю відшкодував шкоду потерпілому, який до нього немає претензій, та думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти посвідчення водія.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, в порядку ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2020 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.07.2019 року належить ОСОБА_3 та знаходиться на майданчику тимчасового утримання ФОП « ОСОБА_7 » у АДРЕСА_1 .
Речові докази:
-автомобіль марки «Volkswagen Passat» р.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання ПП «Віхоть» у с. Рудня, вул.Бісковицька, 9, Самбірського району Львівської області повернути власнику, після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи в розмірі 1 634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя