СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1936/21
ун. № 759/5580/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого слідчого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні № 0001732 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22.03.2021 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні № 0001732 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 20.03.2021 року приблизно о 20:36 на спецлінію «102» надійшло повідомлення про те, що всупереч чинному законодавству надаються послуги з грального бізнесу а саме ігрові автомати за адресою АДРЕСА_1 .
Так, 21.03.2021 в ході проведення невідкладного обшуку за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та в подальшому вилучено 16 системних блоків, 16 клавіатур, 16 комп`ютерних мишок, 16 моніторів.
Враховуючи вищевикладене просить суд накласти арешт на 16 системних блоків, 16 клавіатур, 16 комп`ютерних мишок, 16 моніторів, які були вилучені в ході невідкладного обшуку від 18.03.2021 року за адресою АДРЕСА_1 .
У судове засіданні прокурор ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу укримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором зазначених вимог закону дотримано не було та саме клопотання містить протиріччя, які не дозволяють його розглянути, прокурор у своєму клопотанні у мотивувальній частині зазначає, що 21.03.2021 в ході проведення невідкладного обшуку за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та в подальшому вилучено 16 системних блоків, 16 клавіатур, 16 комп`ютерних мишок, 16 моніторів, у резолютивній частині клопотання зазначає накласти арешт на 16 системних блоків, 16 клавіатур, 16 комп`ютерних мишок, 16 моніторів, які були вилучені в ході невідкладного обшуку від 18.03.2021 року за адресою АДРЕСА_1 , але в додатках, які додані до клопотання міститься протокол обшуку від 20.03.2021 року. Отже стає не зрозумілим, у який день було проведено обшук на підставі якого вилучені предмети, на які прокурор просить накласти арешт.
Крім того, у вступній частині клопотання не зазначено, який саме прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва звертається із клопотанням та якою датою датоване зазначене клопотання, що унеможливлює здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням у вказаному випадку.
Окрім цього, як зазначає прокурор у клопотанні, обшук за адресою АДРЕСА_1 проведено відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, однак до клопотання не долучено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення зазначеного обшуку відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України.
Враховуючи вищевикладені факти, які містяться у клопотанні прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні № 0001732 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні № 0001732 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1