Справа № 289/1825/19
Номер провадження 1-кп/289/3/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000189 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мочеради Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, на утриманні нікого не має, пенсіонера, інваліда ІІ групи загального захворювання, раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна вища, не одруженого, на утриманні нікого не має, працюючого помічником лісничого Краснобірського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ», раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

30.04.2019 близько 22 години водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Самоплавського в м. Радомишль Житомирської області та наближаючись до перехрестя з головною вулицею Карпенка в м. Радомишль Житомирської області, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміну (п. 2.3. б вказаних Правил), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 вказаних Правил), на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, на надав перевагу у русі автомобілю марки «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який наближався зправа до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі (п.16.11 вказаних Правил), та виїхав на перехрестя, чим створив небезпеку для руху.

В свою чергу водій ОСОБА_10 , керуючи в цей же день і час автомобілем марки «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Карпенка в м. Радомишль Житомирської області, наближався до перехрестя з вулицею Самоплавського в м. Радомишль Житомирської області, та в порушення вимог Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміну (п.2.3. б вказаних Правил), рухався в населеному пункті зі швидкістю більше 50 км/год (п.12.4 вказаних Правил), при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який під керуванням ОСОБА_7 виїздив на вул. Карпенка з вул. Самоплавського зліва по ходу руху автомобіля і якого водій ОСОБА_10 об`єктивно здатен був завчасно виявити, негайно не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п.12.3 вказаних Правил), в результаті чого на своїй смузі руху зіткнувся передньою лівою частиною автомобіля марки «Opel Kadett» з правою передньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-21043».

Внаслідок зіткнення автомобілів марки «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_7 , та марки «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_10 , пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21043» потерпіла ОСОБА_12 отримала наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, ран голови, гомілки, перелому правої ключиці зі зміщенням відломків, які по своїй категорії відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками у вигляді тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, завданого потерпілій ОСОБА_12 , як і порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п. 2.3б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками у вигляді тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, завданого потерпілій ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого йому обвинувачення обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково, вважає, що в скоєнні ДТП є також вина іншого водія, який хоч і рухався по головній дорозі, однак значно перевищив допустиму швидкість. Повідомив суду, що він має інвалідність ІІ групи по загальному захворюванню, однак застережень щодо обмеження керування автомобілем він не має, його водійський досвід складає близько 30 років. В день скоєння ДТП близько 22 години він забрав потерпілу з вул. Покровського і мав відвезти її додому, їхав по другорядній дорозі і виїжджаючи на головну дорогу по вул. Карпенка зупинився, подивився, чи немає автомобілів чи інших перешкод, однак автомобілів на дорозі було, бачив тільки освітлення заправки БРСМ, тому продовжив рух до середини дороги, знову зупинився на осьовій, а так як не бачив на дорозі автомобіля продовжив рух, потім почув удар, подальші події не зовсім пам`ятає, так як сильно вдарився головою. Вважає, що якби водій автомобіля Опель їхав з допустимою швидкістю, він встиг би загальмувати і аварії б не сталося, зазначив, що він не бачив автомобіля Опель коли виїжджав із другорядної дороги на головну. Зазначив, що удар в праві передні двері його автомобіля був дуже сильний, автомобіль Опель відкинуло на декілька метрів, а його автомобіль ВАЗ від удару зігнуло в дугу і відновленню він не підлягає. Щодо покарання покладається на розсуд суду та вказує, що дуже шкодує що так трапилося, розкаюється.

Щодо відшкодування шкоди потерпілій повідомив суду, що він з дружиною відвідував в лікарні потерпілу, привозили фрукти, пропонували оплатити лікування та відшкодувати збитки, обмінялися з дочкою потерпілої телефонами, однак в подальшому потерпіла на телефонні дзвінки не відповідала, на зв`язок не виходила, тому не було можливості вирішити з нею питання щодо відшкодування шкоди. Вважає, що шкода потерпілій має бути відшкодована обома водіями.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в скоєнні ДТП і його наслідках категорично не визнав, повідомив суду, що він в той час дійсно керував автомобілем Опель, при цьому рухався з міста по головній дорозі вул. Карпенка в напрямку Лісгоспу зі швидкістю близько 50 км/год, ніяких перешкод на дорозі не було. Проїхавши заправку БРСМ помітив світло фар виїжджаючого з провулку автомобіля, який зупинився перед перехрестям, а потім раптово виїхав, не надавши переваги у русі його автомобілю. Повідомив, що перешкоду він побачив десь за 15-20 метрів, відразу прийняв правіше і застосував екстрене гальмування, проте сталося зіткнення автомобілів, пошкоджені праві бокові дверцята автомобіля ВАЗ і передня ліва частина його автомобіля Опель. Після зіткнення водій ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і сів на узбіччя, а ОСОБА_10 пішов до автомобіля ВАЗ, щоб вирвати пошкоджені двері, так як чув із салону автомобіля крики пасажирки. Перехожі дівчата викликали швидку, після приїзду якої ОСОБА_10 допоміг загрузити в машину швидкої медичної допомоги пасажирку автомобіля ВАЗ (від останньої відчувався різкий запах алкоголю), потім приїхала поліція. Зазначив, що слідчий Недашківський розслідував справу упереджено, так як являється сусідом водія ОСОБА_7 . Цивільний позов не визнає, вважає, що має відшкодовувати завдану шкоду водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 , який повинен був надати дорогу автомобілю ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, без перевищення швидкості, однак не надав, чим і створив аварійну ситуацію.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні 10.12.2019 повідомила, що вона їхала додому з району маслозавода в АДРЕСА_2 , викликала таксі, однак обставини ДТП не може повідомити, так як прокинулася лише в лікарні після самої події, жоден із водіїв її не відвідував, допомоги не надавали і не пропонували. Просить позовні вимоги задовольнити і стягнути з водіїв завдану їй моральну шкоду 50000,00 грн. в солідарному порядку. В подальшому подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов просить задовольнити в повному обсязі, міру покарання обрати на розсуд суду (а.с.86).
Крім показань потерпілої, суд бере до уваги показання свідків, які, будучи безпосередньо допитаними у судовому засіданні у відповідності до вимог положень §3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України.

Так, в судовому засіданні 20.05.2020 під час допиту свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона була свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася минулого року, ввечері вона вигулювала разом із ОСОБА_14 собаку, йшли по тротуару поблизу зупинки по вул. Карпенка, повернувшись свідок побачила, як з повороту повільно виїжджав автомобіль ВАЗ (вказала на ОСОБА_7 як на водія вказаного автомобіля), виїхав на зустрічну смугу дороги, в цей час на швидкості по по цій смузі рухався інший автомобіль (вказала на ОСОБА_10 як водія вказаного автомобіля), водій якого почав сильно сигналити, після чого сталося зіткнення цих автомобілів. При цьому один автомобіль після зіткнення в'їхав у зупинку, а інший відкинуло в сторону стовпа, все відбулося досить швидко: звуковий сигнал та через деякий короткий час - зіткнення. Після уточнюючого запитання зазначила, що коли автомобіль ВАЗ виїжджав з повороту водій автомобіля Опель вже подавав звуковий сигнал, більше машин на автодорозі в той час не було, як і не було свідків крім ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 . Після зіткнення водій автомобіля ВАЗ (вказала на ОСОБА_7 ) вийшов із автомобіля і присів держачись за голову, а через деякий час прийшов до тями і почав допомагати витягувати з машини пасажира, жінку, яка знаходилася в цей час в автомобілі ВАЗ і не могла вийти з машини самостійно, скаржилася на біль в нозі. Після чого викликали швидку допомогу. Зазначила, що на той час видимість була не зовсім хороша, так як горів лише один ліхтар на зупинці, дощу не було, обидва автомобілі, на її погляд, їхали на невеликій швидкості.

Допитана в судовому засіданні 03.12.2020 свідок ОСОБА_16 повідомила, що вона на даний час не пам`ятає ні дати ні точного часу тієї події, на вулиці було прохолодно та вже темно, ДТП сталася в районі Рудні біля зупинки громадського транспорту напроти четвертої школи. Свідок з подругою стояли біля зупинки, з міста по головній дорозі їхав білий автомобіль, а з вулиці Самоплавського виїжджав червоний (чи бордовий) автомобіль і посеред головної дороги відбулося зіткнення цих двох автомобілів. Як все сталося свідок не змогла пояснити, так як відволіклася в цей час на собаку, після зіткнення автомобілів з червоного автомобіля вийшов водій, який тримався за голову, а з автомобіля чувся жіночий крик, тому свідок викликала швидку медичну допомогу. Більше нічого повідомити не може.

Покази свідків є логічними, не суперечать показам обвинувачених, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, тому суд визнає їх належними та допустимими доказами.

Обставин, які б свідчили про їх намагання або сприяння у виправданні чи визнанні винуватим когось із учасників ДТП, не встановлено.

Вина обох обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням, незважаючи на її часткове визнання ОСОБА_7 і повне заперечення ОСОБА_10 , доведена повністю сукупністю достатніх достовірних та здобутих у встановленому законом порядку письмових доказів, досліджених під час судового розгляду, які безсумнівно викривають обвинувачених, а саме.
Із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000189 від 01.05.2019 слідує, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 30.04.2019 близько 22-00 години на перехресті вулиць Карпенка та Самоплавського в м. Радомишль зіткнення автомобілів ВАЗ 2104 під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки Opel Kadett під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок якої пасажир автомобіля ВАЗ 2104 ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ключиці (т.1 а.с.202).

В Протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.04.2019 (разом із схемою місця ДТП та ілюстрованими таблицями) зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди перехрестя вулиць Карпенка-Самоплавського; перехрестя нерівнозначних доріг, нерегульоване, зупинка транспорту; зазначені пошкодження транспортних засобів: ВАЗ 21043 деформація деталей та частин правої передньої площини автомобіля, та Opel Kadett: повна деформація передньої площини автомобіля; зафіксовано сліди гальмування від шин автомобіля Opel Kadett довжиною 10,4 та 15 м (т.1 а.с.203-207,208,209-212).

Постановою від 01.05.2019, згідно якої вилучені автомобілі ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 належить ОСОБА_17 , свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, якими фактично користується ОСОБА_7 , автомобіль Opel Kadett, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 належить ОСОБА_18 , яким фактично користується ОСОБА_10 , з механічними пошкодженнями, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження, зберігати в Радомишльському ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області за правилами зберігання речових доказів (т.1 а.с.214).

Висновоком експерта від 26.06.2019 №3/492 встановлено, що на момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 , рульове керування та ходова частина вказаного автомобіля, знаходилася в технічно працездатному стані, в процесі дослідження їх технічного стану не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Визначити, в якому технічному стані знаходилися зовнішні світлові прилади автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 на момент ДТП не представилося можливим (т.1 а.с.215-233).

Згідно висновку експерта від 26.06.2019 №3/493, на момент ДТП гальмівна система автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , рульове керування та ходова частина вказаного автомобіля, знаходиться в технічно працездатному стані. На момент огляду зовнішні світлові прилади автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , знаходилися в технічно непрацездатному стані, визначити, в якому технічному стані вони знаходилися на момент ДТП не представилося можливим. В процесі дослідження технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Визначити, в якому технічному стані знаходилися зовнішні світлові прилади автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 на момент ДТП не представилося можливим (т.1 а.с.234-252).

У висновку експерта №3/494 від 26.06.2019 зафіксовано результати дослідження автомобілів ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 та Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , згідно яких: первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою правою дверкою та правим переднім крилом автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 з переднім бампером, переднім лівим крилом та кришкою моторного відсіку автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 . В момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 з автомобілем Opel Kadett р/н НОМЕР_2 розташовувались під кутом 68 плюс-мінус 5 градусів, при загальному русі вказаних транспортних засобів в перехресному напрямку. Місце зіткнення автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 з автомобілем Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , знаходиться в межах нерегульованого перехрестя вулиць Карпенка та Самоплавського в м. Радомишль Житомирської області, в безпосередній близькості, перед закінченням слідів гальмування (позиція №4 на схемі). Більш точно вказати розташування місця зіткнення не представляється можливим по причині відсутності прив`язки виявлених слідів ТЗ до елементів проїзної частини. Відповісти на питання щодо розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини в момент первинного контактування не представляється можливим, так як в протоколі огляду місця ДТП від 30.04.2019 та схемі до нього не прив`язано належним чином слідів гальмування (позиція №4 на схемі) до елементів проїзної частини (т.2 а.с.1-20).

В протоколі проведення слідчого експерименту від 05.06.2019, проведеного з 21 год. 45 хв. до 22 год. 25 хв. 05.06.2019 за участі свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та в присутності понятих, зафіксовано, як ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на масці події на перехресті вулиць Карпенка і Самоплавського в м. Радомишль, кожен окремо розповіли та показали обставини скоєння ДТП, яка мала місце 30.04.2019 та за їх участі встановлено місце зіткнення автомобілів на перехресті на смузі руху від м. Радомишль (центр) по вул. Карпенка на відстані 2.7 м від правого краю дороги та за 8.4 м до краю проїзної частини вул. Самоплавського. Працівниками поліції проведено відповідні заміри, та проведено за участі залучених автомобілів слідчий експеримент, до протоколу додається схема (т.2 а.с.21-23).

Згідно висновку експерта №269 (т.2 а.с.24-25) у гр. ОСОБА_12 згідно записів мед. карти малися тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, ран голови, гомілки, перелому правої ключиці зі зміщенням відломків, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`ю, але небезпечними для життя не являються, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, можливо в термін та за обставин, вказаних у фабулі ухвали. Потерпіла відносно до травмую чого об`єкта могла перебувати правою стороною тіла. В медичній карті вказано «стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю».

За результатами судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди 25.06.2019 складено висновок експерта №3/556 (т.2 а.с.28-37), згідно якого в умовах даної пригоди, при заданих вихідних даних, безпечна швидкість руху автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , за видимістю елементів проїзної частини, визначається рівною не більше 119.0…123.6 км/год. При заданих вихідних даних, в умовах даної пригоди (при русі автомобіля з фактичною та дозволеною на даній ділянці швидкістю руху) водій автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ-21043 шляхом своєчасного застосування гальмування для зупинки автомобіля з метою уникнення наїзду. Технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ-21043 шляхом застосування маневру об`їзду з моменту виникнення небезпеки для руху у даному випадку не визначалася, тому що застосувати маневр об`їзду для запобігання дорожньо-транспортної пригоди можна рекомендувати лише для об`їзду нерухомої перешкоди, а якщо виникає небезпека для руху, то у відповідності до п. 12.3 Правил дорожнього руху України, необхідно застосувати лише гальмування, бо рухома перешкода у будь-який момент часу може змінити характер свого руху. В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 (у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 12.4 (у населених пунктах тух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год); 12.9(б) (водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 (див. додаток 1), або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил). При заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 12.3; 12.4; 12.9(б) Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водію автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_7 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 16.11 (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засубу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху). Для оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_7 відповідно до вищезазначених вище Правил дорожнього руху України, не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової авто техніки. Дане питання може бути вирішене органами слідства (судом) самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів, стосовно вимог Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку виникнення аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України (т.2 а.с. 28-37).

26.07.2019, не погоджуючись із висновком експерта ОСОБА_19 №3/556 від 25.06.2019, адвокат ОСОБА_20 звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчого експеримента за участі ОСОБА_10 та призначити по даному кримінальному провадженню повторну експертизу механізму і обставин ДТП (т.2 а.с.38-39).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2019 за участю ОСОБА_10 в присутності його представника адвоката ОСОБА_20 та доданої схеми до нього зафіксовано проведення відповідних замірів та встановлено відстань між об`єктами, які рухалися та межами дорожньої розмітки та зазначені обставини скоєної ДТП зі слів водія ОСОБА_10 (т.2 а.с.40-42).

15.10.2019 на виконання ухвали слідчого судді про призначення судової інженерно-транспортної експертизи обставин і механізму ДТП (т.2 а.с.43-45) було складено висновок експерта №3/807, згідно якого, відповідно до методичних рекомендацій в наведених дорожніх умовах при заданих вихідних даних, небезпека для руху водієві автомобіля Opel Kadett ОСОБА_10 виникає з моменту, коли автомобіль ВАЗ 21043 під керуванням ОСОБА_7 знаходився на відстані шляху гальмування від лінії (умовної) яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків. В умовах даної пригоди при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 рухаючись з допустимою швидкістю руху (50 км/год) мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043, р/н НОМЕР_1 , з моменту фактичного застосування екстреного гальмування. В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до п.п. 12.3 ПДР (у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 12.4 ПДР (у населених пунктах тух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год); 12.9(б) ПДР (водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 (див. додаток 1), або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил). В умовах місця пригоди при заданих вихідних даних, з технічної точки зору дії водія автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 12.4; 12.9(б) Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водію автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_7 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 ПДР (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 16.11 ПДР (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засубу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху). В умовах місця пригоди при заданих вихідних даних, з технічної точки зору дії водія автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_7 вбачається не відповідність вимогам п.п. 10.1; 16.11 Правил дорожнього руху України.

В наведеній дорожній обстановці при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться невідповідність дій водія автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 ОСОБА_10 технічним вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України (т.2 а.с.46-57).

Згідно звіту про оцінку рухомого майна ринкова вартість автомобіля Opel Kadett р/н НОМЕР_2 , рік випуску 1988 складає 54018,00 грн. (т.2 а.с.59-71).

При оцінці доказів, суд виходить з положень ст. 337 КПК України, яка вказує, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, загальних принципів кримінального судочинства, положень статей 84, 85, 86, 89 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Відповідно до ст. 9 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суд надає оцінку доказам у їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості та взаємозвязку, та з урахуванням висловленої оцінки їх учасниками справи.
Зокрема, статями 84, 86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Оцінюючи висновки судових експертиз обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/556 від 25.06.2019 (експерт ОСОБА_19 ) та № 3/807 від 15.10.2019 (експерт ОСОБА_21 ), суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, що доручив проведення експертизи.
Порядок призначення та проведення судових експертиз у кримінальному провадженні врегульовані КПК України, Законом України «Про судову експертизу» № 4038 від 25.02.1994 року, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.
До обовязку судового експерта статтею 12 Закону України «Про судову експертизу» віднесений обовязок провести повне дослідження і дати обґрунтований та обєктивний письмовий висновок.
Експерт має право керуватись виключно тими даними та досліджувати тільки ті докази, які йому надані стороною кримінального провадження.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 70 КПК України передбачена відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обовязків у суді, невиконання інших обовязків, за яке експерт несе відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Водночас, в цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_20 , було повторно проведено слідчий експеримент за участі водія ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_20 , та призначено повторну експертизу механізму і обставин ДТП, якому поставлені вказані захисником питання.
Як вбачається з обох експертних висновків щодо обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, їх проведення було доручено відповідним експертам сектору авто технічних досліджень, які мають вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», свідоцтвом про підтвердження кваліфікації судового експерта та записом та підписами експертів з попередженням про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обовязків.
Експертами проводилось дослідження із обсягу наданих на дослідження матеріалів та вихідних даних, представлених для виконання експертиз. Вказані дані були отримані під час проведення слідчих експериментів за участю як обох водіїв, так і окремо водія ОСОБА_10 та його захисника, під час яких були перевірені їхні покази з метою надання ними вихідних даних для проведення судово-автотехнічних експертиз. Експертам поставлені комплекси питань, надані вихідні дані з урахуванням клопотання захисника ОСОБА_20 та показань обвинуваченого ОСОБА_10 , на підставі яких і було проведено повторну експертизу.
При цьому обидва висновки є належним чином аргументовані, містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки не суперечать один одному, відповіді на поставлені запитання обґрунтовані та ґрунтуються на відомостях, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення експертних досліджень, тому у суду відсутні підстави для сумнівів у правильності висновків експертів.
Враховуючи викладені вище підстави, суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_20 щодо дотримання водієм ОСОБА_10 правил дорожнього руху, в тому числі швидкісного режиму, оскільки вони мають суто субєктивний та безпідставний характер, повязаний з обраним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.
Доводи захисника ОСОБА_20 щодо того, що не зрозуміло, хто саме із водіїв винен у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 спростовуються висновками експертиз, а посилання на те, що ОСОБА_10 порушив правила дорожнього руху вимушено, через їх порушення саме водієм ОСОБА_7 , який створив перешкоду для руху, являються абсурдними, так як вказані у вироці дії останнього не могли змусити ОСОБА_10 під час керування автомобілем вдвічі перевищити максимально допустиму швидкість руху.
Дорожня обстановка за визначенням п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, складається з сукупності факторів, що характеризуються дорожніми умовами, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, прийомів керування транспортним засобом, і за якими водій відповідно до п. 2.3 «б» цих Правил зобов`язаний стежити з відповідним реагуванням на їх зміну для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд визнав доведеним, що водій ОСОБА_10 , в порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом із швидкістю більше 50 км/год, при цьому мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ-21043 шляхом своєчасного застосування гальмування у відповідності до п. 12.3 вказаних Правил, в свою чергу водій ОСОБА_7 порушив встановлений в п. 10.1 Правил дорожнього руху обов`язок водія переконатися перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, що цим не буде створена небезпека іншим учасникам руху та необхідність згідно п. 16.11 вказаних Правил на перехресті нерівнозначних доріг дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.
У з`ясованій дорожній обстановці з об`єктивної сторони скоєного мав місце вид причинно-наслідкового зв`язку, за якого протиправна дія одного водія ОСОБА_7 , в порушенні правил проїзду перехрестя нерівнозначних доріг і протиправна дія іншого водія ОСОБА_10 , щодо порушення правил безпеки швидкості руху у своєму закономірному спільному розвитку призвели до одного неподільного суспільно небезпечного наслідку, що в цій справі має істотне значення.
Отже, судом встановлено, що вказане кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченими з необережності, внаслідок протиправної недбалості, тобто вони обидва не передбачали можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинні були і могли їх передбачити. Причинний зв`язок між порушенням ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3б), 10.1, 16.11 ПДР та ОСОБА_10 вимог п.п. 2.3б), 12.3, 12.4 ПДР, що призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підтверджується висновками автотехнічних та судово-медичної експертиз.

Тому, необережні дії водія ОСОБА_10 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою спричинення потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Необережні дії водія ОСОБА_7 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою спричинення потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Доводи ОСОБА_10 на своє виправдання на предмет переваги у русі і вини іншого водія ОСОБА_7 , засновані на його юридичній помилці в законності своїх дій та складу злочину не виключають і на кваліфікацію його дій у цій кримінальній справі не впливають.
Розв`язуючи у відповідності до ст. 65 КК України питання про вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 необережного нетяжкого злочину, що посягає на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху, досягнення якої, безсумнівно, становить загальний інтерес суспільства.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_7 обставиною суд вважає щире каяття, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з місця проживання характеризується виключно позитивно, має сім`ю, також суд приймає до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, що в сукупності з ставленням обвинуваченого до вчиненого, яке будується на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, враховуючи при цьому позицію прокурора, висловлену в дебатах, суд прийшов до висновку щодо можливості застосування найменш суворого покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
При цьому суд приймає до уваги дані досудової доповіді, відповідно до якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низький.
Обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно вимог ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд бере до уваги відомості про особу останнього, який до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, з місця проживання надана формальна характеристика щодо відсутності заяв про неналежну поведінку чи скоєння правопорушень, офіційно працевлаштований, із змісту досудової доповіді вбачається, що за місцем роботи характеризується позитивно, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній.
Суд також враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 та його відношення до скоєного - останній свою вину не визнав, намагався перекласти всю вину в спричиненні ДТП на іншого водія із метою уникнення кримінальної відповідальності.

З урахуванням усіх обставин у справі та загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати вчиненому правопорушенню, тобто бути необхідним і достатнім для виправлення особи, суд вважає за доцільне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу, однак, враховуючи позицію обвинуваченого, який критично свої дії не оцінив, що в своїй сукупності свідчить про те, що він не кається, дійсно не бажає виправити ситуацію, що склалася в тому числі з його вини - не в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує, що санкція ч. 1 ст. 286 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п'ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 (чинним з 01.07.2020) внесено зміни до ч. 1 ст. 286 КК України, згідно з якими в абзаці другому частини першої слова «від двохсот до п'ятисот» замінено словами «від трьох тисяч до п'яти тисяч», а слова «або без такого» виключено.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Оскільки редакція ч. 1 ст. 286 КК України, чинна з 01.07.2020, передбачає більш суворе покарання, аніж попередня, до вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення підлягає застосуванню ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, чинній на час його вчинення, у зв'язку з чим суд призначає обвинуваченим покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому попередньою редакцією ч. 1 ст. 286 КК України, а, беручи до уваги відсутність відомостей про притягнення обвинувачених до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зваживши при цьому на думку прокурора,не призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні заявленого потерпілою ОСОБА_12 цивільного позову до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про стягнення відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Позовні вимоги потерпілої стосуються стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на її користь тільки заподіяної моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за загальним правилом відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Якщо ж моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вона відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України).

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На думку суду, з урахуванням ступеню вини обох обвинувачених, наслідків, що настали, понесених потерпілою фізичних та моральних страждань, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у заявленій потерпілою сумі 50000,00 грн., яка підлягає стягненню у солідарному порядку з обвинувачених, вважаючи зазначену суму достатньою та такою, що узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, і відповідає характеру й обсягу моральних страждань потерпілої.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Арешт на майно не накладався.

Питання речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи не обиралися і підстави для їх застосування відсутні.
Керуючись ст.ст. 366-368, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становит 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.
Cтягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн.) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в рівних долях на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 7693,49 грн. (сім тисяч шістсот дев`яносто три грн. 49 коп.), по 3846,75 грн. (три тисячі вісімсот сорок шість грн. 75 коп.) з кожного.
Речовий доказ - автомобіль марки «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 - повернути володільцю за належністю.
Речовий доказ - автомобіль марки «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути володільцю за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1