Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2917/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 ,

за участю секретаря: ОСОБА_3 ,
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши одноособово в порядку перехідних положень КПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 України,

в с т а н о в и в:
На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 України призначено до розгляду на 13 годину 30 хвилин 17 березня 2021 року.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Ухвалено продовжити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 березня 2021 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 липня 2021 року включно.

29 червня 2021 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від процесуального прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Прокурор мотивує клопотання тим, що строк тримання під вартою обвинувачених спливає 11 липня 2021 року. Зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимі, міцних соціальних зв`язків не мають, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, єдиним джерелом існування братів є результат злочинної діяльності, характеризуючі матеріали відносно останніх свідчать про їх стійку антисоціальну направленість та небажання стати на шлях виправлення, а тому для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України стосовно останніх необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покладених на них обов`язків.

В судовому засіданні 29 червня 2021 року прокурор підтримав заявлене клопотання, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що відмовляється від апеляційної скарги, вину визнає, просить вироку суду щодо нього залишити без змін, та відправити його до місця позбавлення волі для відбуття покарання, не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції зазначив, що на його підзахисного працівниками слідчого ізолятора чиниться тиск з метою примушення визнати вину та відмовитися від апеляційної скарги. Також зазначив, що на обличчі його підзахисного видно синці та гематоми, що може свідчити про спричинення тілесних ушкоджень працівниками установи до його підзахисного. Просив застосувати заходи для встановлення вказаних обставин.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, врахувавши думку учасників судового провадження, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.20-5 перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, незалежно від наявності клопотання прокурора, що передбачено положеннями ст.331 КПК України, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, обраний обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою спливає, апеляційний розгляд кримінального провадження не розпочато, у зв`язку з чим клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених підлягає розгляду на підставі п.20-5 перехідних положень КПК України.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимі, міцних соціальних зв`язків не мають, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, єдиним джерелом існування братів є результат злочинної діяльності, характеризуючі матеріали відносно останніх свідчать про їх стійку антисоціальну направленість та небажання стати на шлях виправлення, а тому для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України стосовно останніх необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покладених на них обов`язків.

Вказані вище обставини дають підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилитися від суду, впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою подальшого спотворення їх показів задля виправдання своїх дій чи підтвердження власної версії події, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому наразі існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу щодо обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Викладене свідчить про наявність ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який - відсутні, а обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ними процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

Наразі об`єктивної можливості розглянути дане кримінальне провадження апеляційний суд також не має.

Зміну запобіжного заходу на більш м`який щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в даному випадку апеляційний суд вважає недоцільним. Доводи захисників та обвинувачених щодо безпідставності визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом , та щодо безпідставності тримання їх під вартою з огляду на це, є передчасними, підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на викладене клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи посилання захисника ОСОБА_7 на вчинення щодо його підзахисного ОСОБА_5 працівниками слідчого ізолятору та представниками органу досудового розслідування відповідного тиску морального та фізичного з метою визнання ним своєї вини та погодження з вироком суду, а також враховуючи видимі тілесні ушкодження на обличчі обвинуваченого, наявність яких він відмовився пояснити, апеляційний суд на підставі положень ст. 206 КПК України вважає за необхідне зобов`язати прокурора забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 , а слідчому відділенню ГУНП в Житомирській області провести дослідження фактів, викладених в усній заяві захисника ОСОБА_7 про вчинення морального та фізичного тиску на обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 199, 206, 331, 405 КПК України, п.20-5 перехідних положень КПК України, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27 серпня 2021 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27 серпня 2021 року включно.

В порядку ч.6 ст.206 КПК України зобов`язати прокурора забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 .

Слідчому відділенню ГУНП в Житомирській області провести дослідження фактів, викладених в усній заяві захисника ОСОБА_7 про вчинення морального та фізичного тиску на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: