Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/3638/21
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/421/21
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2021 рокумісто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу, подану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 червня 2021 року, постановлену за результатами розгляду скарги на невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Зміст оскаржуваного рішення.
1. 16.06.2021 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу.

1.1. Цією ухвалою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

1.2. Ухвала мотивована тим, що: (1) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 звернулися до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 ; (2) оскільки доводи заяви про вчинення суддею кримінальних правопорушень ґрунтуються на незгоді із прийнятим нею рішенням, вказане свідчить про відсутність підстав для виникнення у НАБУ обов`язку вчинити за їх заявою певні дії щодо початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК); (3) оцінка прийнятого суддею рішення, щодо якого заявники вказують у своїй заяві, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю; (4) у заяві, з якою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 звернулись до НАБУ, не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею корупційного кримінального правопорушення.
ІI. Вимоги і доводи апеляційної скарги.
2. Не погодившись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 оскаржили його до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (далі Апеляційна палата).

2.1. В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.06.2021 і постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

2.2. Свої вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 мотивують тим, що: (1) 11.05.2021 вони звернулися до НАБУ із заявою про вчинення двадцяти п`яти корупційних кримінальних правопорушень, яку було проігноровано; (2) це вже не перша їх заява, за якою НАБУ не внесло відомості до ЄРДР; (3) слідчий суддя не в повній мірі дослідив матеріали скарги та не надав їм належної оцінки.

ІII. Позиції учасників.
3. Учасники судового провадження висловили свої доводи.

3.1. Заявники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, наведених у ній.

Зокрема, ОСОБА_8 зазначив, що слідчий суддя не вправі був застосовувати п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК до ситуації із їхніми скаргами, оскільки ч. 4 ст. 214 КПК прямо забороняє відмовляти у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення. Тому, на його думку, слідчий суддя своїм рішенням легалізував відмову у прийнятті та реєстрації їхньої заяви.

При цьому присутній у судовому засіданні ОСОБА_8 зазначав, що він є уповноваженим представником ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас ОСОБА_6 і ОСОБА_7 повідомили, що боргові зобов`язання за кредитом, у зв`язку з якими вимушені у судовому порядку захищати власні права, не були забезпечені заставою того майна, рішення відносно якого прийняла суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області, щодо дій якої вони й звернулися до НАБУ. Також підтвердили, що рішення зазначеної судді, ухвалене у порядку цивільного судочинства, ними наразі оскаржується в апеляційному порядку. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що із заявою до НАБУ стосовно обставин ухвалення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області рішення, яке стосується їхнього майна, перед цим вже звертався двічі, але відомості до ЄРДР за такими заявами не були внесені, у тому числі, не допомогло оскарження відповідної бездіяльності НАБУ в судовому порядку до Вищого антикорупційного суду і його Апеляційної палати.

3.2. Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не прибули, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Із клопотаннями про відкладення судового розгляду чи їх обов`язкову участь у ньому не зверталися.

IV. Межі перегляду оскаржуваної ухвали.
4. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ч. 1 ст. 370 КПК).

4.1. Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (п. 30 рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» / Hirvisaari v. Finland, заява №49684/99).

4.2. Так, вирішуючи на які саме аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, надавати відповіді в ухвалі за результатами її розгляду, зважаючи на положення ст. 2, ч. 6 ст. 9, ч. ч. 1, 3 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ст. 24, ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 404 КПК, колегія суддів виходить з того, що здійснює перегляд оскаржуваної ухвали виключно у межах доводів апеляційної скарги.

5. Із огляду на наведене, у ході апеляційного перегляду колегією суддів перевіряється правильність застосування слідчим суддею ст. 214 КПК у частині її розуміння як такої, згідно з якою слідчий, дізнавач, прокурор, перш ніж внести за заявою особи відомості до ЄРДР, повинен оцінити отримані з неї дані на предмет наявності у них інформації, котра може свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

5.1. Якщо апеляційний суд вважатиме, що слідчий суддя не правильно застосував ст. 214 КПК, про що стверджують заявники, оскаржувана ухвала підлягатиме скасуванню.

5.2. Натомість у випадку, коли апеляційний суд дійде висновку щодо правильності наданого слідчим суддею тлумачення положенням ст. 214 КПК, колегії суддів належить з`ясувати чи відповідає фактичним обставинам кримінального провадження висновок слідчого судді щодо відсутності у заяві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відомостей про вчинення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області кримінального правопорушення.

V. Обставини, установлені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції.
6. Як було встановлено слідчим суддею в ухвалі від 16.06.2021:

6.1. 14.05.2021 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 209, ч. ч. 2-5 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 364, ч. ч. 1-4 ст. 368, ч. 1 ст. 368-5, ч. ч. 1-4 ст. 369, ч. ч. 1-3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 356, ч. ч. 1-2 ст. 375, ч. 1 ст. 396 КК, суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 (а. с. 5-19, 21).

6.2. До висновку, що суддя вчинила вищевказані кримінальні правопорушення, заявники дійшли з огляду на обставини розгляду вказаною суддею справи щодо них, на які вони покликаються у своїй заяві. Тобто доводи вищевказаної заяви ґрунтуються на їхній незгоді із прийнятим судом рішенням (а. с. 5-19).

6.3. 31.05.2021 Вищим антикорупційним судом отримано скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (а. с. 1-4, 22, 23).

7. Заслухавши доповідь судді, думку заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши наведені доводи, колегія суддів установила наступне:

7.1. У відповідь на подану до НАБУ заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 11.05.2021 ОСОБА_8 було надано відповідь, якою повідомлено, що за результатами розгляду заяви не встановлено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР (а. с. 37-38).

7.2. 16.06.2021 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу, якою залишив без задоволення скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на бездіяльність НАБУ (а. с. 57-58, 61-63).

7.3. 25.06.2021 до Апеляційної палати надійшла, надіслана поштою 22.06.2021, апеляційна скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді від 16.06.2021 (а. с. 66-71, 72, 73, 74).

7.4. У матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що ОСОБА_8 вправі здійснювати представництво ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

VI. Мотиви і висновки колегії суддів.
8. Надаючи оцінку обставинам, установленим під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також зробленим слідчим суддею висновкам, колегія суддів керується нижченаведеним.

9. При вирішенні цієї справи колегія суддів виходить з того, що вважає ОСОБА_8 не представником ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як він стверджував, а співзаявником та одним із апелянтів. Оскільки він суду не надав доказів того, що є представником зазначених осіб (див. підп. 7.4. п. 7 цієї ухвали) як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

9.1. Так, питання щодо права особи здійснювати повноваження представника у кримінальному провадженні регулюється ст. 131-2 і Перехідними положеннями Конституції України, ст. ст. 45, 50, 58 та п. 17 Перехідних положень КПК.

9.2. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення (ст. 131-2 Конституції України). Представництво відповідно до ст. 131-2 цієї Конституції виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018; у судах першої інстанції - з 01.01.2019 (підп. 11 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України).

9.3. Потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником (ч. 1 ст. 58 КПК). Захисником є адвокат (ч. 1 ст. 45 КПК). Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 50 КПК).

10. Перевіряючи в апеляційному порядку законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить із того, що за змістом ст. 214 КПК реєстрації в ЄРДР підлягають із подальшим здійсненням досудового розслідування не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

10.1. Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг із ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

10.2. При цьому відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, котрі можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298).

10.3. Тобто згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості про вчинення кримінального правопорушення лише за наявності інформації про існування обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (реальність конкретної події: часу, місця, способу та інших фактів), а не будь-яких даних, повідомлених заявником. Аналогічний підхід щодо застосування відповідної норми було наведено Судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013 у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, згідно з яким положення ч. 1 ст. 214 КПК зобов`язують слідчого внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки за заявою або повідомленням, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

10.4. Крім того, як вважає колегія суддів, за вимогами ч. 1 ст. 214 КПК та п. 1 глави 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, саме особа, яка вносить відповідні відомості, самостійно визначає попередню правову кваліфікацію, яку й зазначає під час внесення відомостей до ЄРДР.

10.5. Водночас, якщо обставини, повідомлені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не містять відомостей про вчинення будь-яких дій чи бездіяльності, які можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, інформація щодо них не має вноситися до ЄРДР і досудове розслідування стосовно таких подій не повинно проводитися. Й оцінюючи обставини, повідомлені в заяві, слідчий, дізнавач або прокурор має враховувати положення КК, які визначають, що вважається кримінальним правопорушенням.

10.6. Поруч із зазначеним Апеляційна палата звертає увагу на те, що із введенням у дію у 2012 році нового КПК інститут дослідчої перевірки та стадію порушення кримінальної справи було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування згідно з нормами чинного кримінального процесуального закону розпочинається не з винесення постанови про порушення кримінальної справи чи проведення сукупності дослідчих дій у вигляді дослідчої перевірки, а з внесення до бази даних (ЄРДР) відомостей, що містять ознаки кримінального правопорушення. Й відповідні відомості вносяться лише тоді, коли у заяві наведені не будь-які обставини, а лише ті, у яких містяться відомості, згідно з якими певні дії чи бездіяльність можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

10.7. Тому, на думку колегії суддів, при вирішенні справи за скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим суддею надано правильне тлумачення змісту ст. 214 КПК.

11. Перевіривши ухвалу слідчого судді, яку оскаржує ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , із урахуванням змісту поданої ними заяви від 11.05.2021, колегія суддів дійшла висновку, що у зазначеній заяві не наведено жодних обставин та доказів, які б могли свідчити про вчинення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а твердження заявників ґрунтуються на незгоді з прийнятим судом рішенням.

12. Тобто вказані в заяві обставини свідчать про здійснення суддею судочинства та не містять даних про вчинення суддею корупційних кримінальних правопорушень.

12.1. Так, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається (висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013 ).

12.2. Таким чином, вирішення питання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , пов`язаного з рішенням судді Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно їхнього майна, повинно здійснюватися у порядку цивільного судочинства, а не у кримінальному провадженні, як помилково вважають заявники.

12.3. Отже, висновок слідчого судді з приводу відсутності у заяві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до НАБУ від 11.05.2021 відомостей про вчинення кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. На думку Апеляційної палати, слідчий суддя правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах установленого законодавством процесуального перегляду. Зокрема, оцінку рішенню судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, у зв`язку із яким заявники звернулися до НАБУ, може бути надано в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, за наслідками його оскарження до Волинського апеляційного суду (в апеляційному порядку) та/або Верховного Суду (у касаційному порядку).

13. Тому, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що незгода особи із ухваленими суддями рішеннями у конкретній судовій справі сама по собі не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

14. У зв`язку із наведеним довід ОСОБА_8 про те, що, з огляду на установлену в ч. 4 ст. 214 КПК пряму заборону відмовляти у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя не вправі був приймати рішення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК, колегія суддів відхиляє. Адже у ході апеляційного перегляду з`ясовано, що заява, з якою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до НАБУ, не містила у собі короткого викладу обставин, котрі можуть свідчити про вчинення суддею хоча б одного кримінального корупційного правопорушення.

15. Таким чином, оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

16. Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК.

16.1. За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (ч. 3 ст. 407 КПК).

16.2. Із огляду на законність, обгрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 26, 33-1, 214, 216, 303, 304, 306, 404, 405, 407, 419, 422, 532, п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1 і 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 червня 2021 року без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_2
Судді:ОСОБА_3
ОСОБА_4