Справа № 366/233/21
Провадження № 1-кп/366/113/21
ВИРОК
Іменем України
19 лютого 2021 року смт. Іванків
Іванківський районний суд київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Іванківського районного суду Київської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000064, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леонівка, Іванківського району, Київської області, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з середьою освітою, працюючого у ФОП « ОСОБА_6 », який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, 17.09.2020 року, ОСОБА_4 , з метою заготівлі дров для опалення будинку, прийшов на територію с. Бобер, яке розташовується на території 73 лісового кварталу Котовського лісництва ДСП «Північна Пуща», де підшукав 8 дерев породи «Сосна звичайна», які вирішив незаконно зрізати.
В подальшому, в супереч вимогам Правил рубок головного користування в лісах України, правил відпуску деревини на пні в лісах України, без наявності дозволу на відпуск деревини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тобто незаконно і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою пилки, яку він взяв із собою, зрізав в точці росту 8 дерев породи Сосна звичайна, діаметром на пні: 39, 34, 34, 35, 30, 22, 36, 39 см, спричинивши при цьому шкоди державним інтересам у особі ДСП «Північна Пуща» у розмірі 51 849, 31 грн, яка у відповідності до примітки 1 до ст. 246 КК України, є істотною шкодою.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконної порубки дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні та протиправні дії, 17.09.2020 року, перебуваючи на території 73 лісового кварталу, що в межах відселеного села Бобер, після того як вчинив незаконну порубку 8 дерев породи Сосна звичайна на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підготував незаконно зрізані ним стовбури до перевезення.
В подальшому, з метою переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження, без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю деревини, ОСОБА_4 , звернувся по допомогу до місцевого жителя ОСОБА_7 , який мав трактора з причепом та місцевого жителя ОСОБА_8 , допомогти йому в перевезенні деревину з лісу до місця його проживання.
20.09.2020 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, діючи з прямим умислом, у період часу з 09 години до 12 години 30 хвилин, у причіп трактора, завантажив колоди деревини породи Сосна звичайна з метою їх вивезення за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, але на території 73 лісового кварталу, о 12 год. 30 хв., був виявлений поліцейськими, які здійснювали контроль у межах своєї компетенції, за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони безумовного відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю деревини, оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.
У даному кримінальному провадженні 29 січня 2021 року між начальником Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області, ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.
За угодою про визнання винуватості, підозрюваний ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 1 року позбавлення волі; ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком 1 рік. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Крім того, прокурор та підозрюваний, визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше не судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 січня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 0000064 між начальником Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області, ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: За ч. 1 ст. 246 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 року позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України - призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком 1 рік. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази:
37 стовбурів дерев породи Сосна звичайна - знищити.
Судові витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя