Справа №243/9402/20
Провадження № 1-кп/243/313/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000547 від 03 жовтня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , як тимчасово переміщена особа зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місця мешкання не має, раніше судимого:

-25.01.2007 р. Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3, 104, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробувальним терміном 2 роки;
-30.11.2007 р. Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3, 78 ч.3, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
-10.11.2011 Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
-30.11.2012 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.2, 296 ч.2, 70 ч.ч.1,4 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць. Початок строку відбуття покарання 12.09.2011 року, кінець строку відбуття покарання 12.10.2018 року, даних про звільнення немає, -
-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2020 року приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_7 прийшов у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , де в цей же час, на ганку перебувала ОСОБА_5 , та між ними виникла сварка. Під час словесної сварки, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 03.10.2020 року приблизно о 07 годині 05 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, цілеспрямовано правою рукою кинув у бік ОСОБА_5 , яка стояла на відстані приблизно 2 метрів від нього на ганку будинку, мобільний телефон, удар від якого прийшовся в голову ОСОБА_5 .
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено наступні тілесні ушкодження: рана на межі тім`яної та потиличної області справа, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, та потребує для свого загоєння термін понад 6 діб але не більше 21-ої доби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав частково, вказавши, що дійсно саме від його дій потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, однак зауважив, що не мав цілеспрямованого наміру та умислу на завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, лише намагався кинути телефон в її напрямку, а не в її голову. Вранці 03.10.2020 року він повернувся додому де проживав із ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та на ганку будинку зустрів потерпілу. Між ними виникла сварка і він кинув мобільний телефон у бік ОСОБА_5 , яка знаходилася від нього на відстані 2-3 метрів. Вважає, що телефон після зіткнення з дверима зрикошетив в голову ОСОБА_5 та спричинив їй тілесне ушкодження. Бажає примиритись з потерпілою, але вважає, що вона також є винною у спричиненні їй тілесних ушкоджень, оскільки спровокувала конфлікт, більше не бажає жити з ним разом.
Не зважаючи на обрану обвинуваченим позицію захисту, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України саме в обсязі викладеному в обвинувальному акті, тобто в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена в повному обсязі наступними перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами, а також поясненнями потерпілої та свідків.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 02.10.2020 року ввечері між нею та ОСОБА_7 відбулась чергова сварка, після якої вона йому сказала, щоб він більше не приходив до неї додому та що вона не бажає подальшого спілкування. Однак 03.10.2020 року близько 07 години 00 хвилин ранку, коли вона збиралася на роботу, ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем її мешкання та почав виражатися нецензурною лайкою. Після того як вона спробувала уйти з ганку та зайти в будинок, вона відчула удар в голову та біль. Забігши в будинок та приклавши вологу тканину до голови побачила кров. Після чого викликала швидку та її відвезли до травматології де наклали шви на рану.
Наполягає, що ОСОБА_8 цілеспрямовано кинув телефон їй у голову. Удар був прямий, телефон ні в які предмети не влучав та не рикошетив.
Також пояснила, що вона десятки разів зверталась і звертається до правоохоронних органів з заявами щодо неправомірних дій ОСОБА_7 щодо неї. Відомості за її заява вносяться до ЄРДР, складаються чисельні протоколу про насилля в сім`ї, інше кримінальне провадження, де вона є потерпілою, також перебуває в провадженні суду.
Після надходження дійсного кримінального провадження до суду поведінка ОСОБА_7 лише погіршилась, він не розкаюється у вчиненому, постійно погрожує їй та

членам її сім`ї вбивством та розправою, при цьому, для переконливості, застосовує ножі та сокири. Відносно ОСОБА_7 винесений обмежувальний припис, але він не дотримується його вимог.
Просить покарати обвинуваченого строго.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що у жовтні 2020 року зранку прийшла за місцем мешкання ОСОБА_5 , оскільки напередодні остання їй розповідала про чергову сварку с ОСОБА_7 . Коли заходила на територію домоволодіння то почула сварку і побачила, як ОСОБА_7 чимось замахнувся та кинув якийсь предмет в голову ОСОБА_5 . Після чого вона підбігла до ОСОБА_5 , побачила в неї кров та почала заспокоювати. Підтвердила, що під час проведення слідчого експерименту вона вірно та послідовно вказала в яку саме ділянку голови потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_7 кинув телефон.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла є її донькою. Зазначила, що з ОСОБА_7 у її доньки відбуваються постійні сварки, внаслідок чого неодноразово ОСОБА_5 викликала поліцію. Вказала, що були випадки, коли під час сварок ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_5 ножами та сокирою, а також була свідком як ОСОБА_7 бив її доньку. Пояснила, що в жовтні 2020 року ОСОБА_7 покликав доньку на ганок. ОСОБА_5 вийшла лише на декілька хвилин, і вбігла в хату. З голови в неї текла кров, залишаючи за донькою криваву доріжку. Вони приклали до голови тряпку, яка наскрізь просочилась кров`ю. Вона вийшла на ганок до ОСОБА_7 , щоб дізнатись, що він накоїв, але він стояв мовчки і посміхався.
Так, показання потерпілої ОСОБА_5 суд вважає правдивими, послідовними, та такими, що об`єктивно узгоджуються, як і з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків так і з письмовими доказами, а також з висновками судових експертиз, які підтвердили можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілою саме за обставинами, викладених нею та свідком ОСОБА_9 . При цьому будь - яких доказів того, що потерпіла ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мали будь - які підстави обмовляти обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового розгляду не встановлено.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.10.2020 року за участю ОСОБА_5 вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 де між ОСОБА_7 та потерпілою виникла сварка, внаслідок якої ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження. (а.к.п. 27).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та фото таблиці до протоколу вбачається, що за допомогою статиста потерпіла ОСОБА_11 пояснила та детально описала механізм, як саме ОСОБА_7 замахнувся на неї рукою в якій тримав мобільний телефон та як саме кинув вказаний мобільний телефон у її голову, а саме у потилицю з правої сторони, після чого вона відчула біль та доторкнувшись до місця болі, побачила кров на руках. (а.к.п. 31-34).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року за участю свідка ОСОБА_9 та фото таблиці до протоколу вбачається, що за допомогою статиста свідок продемонструвала, як саме ОСОБА_7 замахувався правою рукою в якій тримав телефон на потерпілу та кидав його в голову ОСОБА_11 , а саме у потилицю з правої сторони. (а.к.п. 38-40).
Аналіз зазначених вище письмових доказів доводить суду той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження, крім того у суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених слідчих експериментів оскільки вони були проведені у відповідності до положень ст. 240 КПК України, в умовах абсолютної безпеки для життя і здоров`я осіб, які брали в них участь,без приниження їх честі та гідності та крім того в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалися досліджувані події.

Відповідно до висновку експерта № 328 від 15.10.2020 року виявлена при судово-медичній експертизі рана на границі тім`яної та потиличної областях справа утворилась від однократної дії твердого тупого предмету, індивідуальні та конструктивні властивості контактуючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару, можливо в зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуюча для свого загоєння терміну понад 6 діб, але не більше 21 ої доби. (а.к.п.36-37).
Згідно висновку експерта № 343 від 16.10.2020 року судячи з кількості, характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виключається можливість їх спричинення внаслідок обставин на які вона вказала в ході допиту від 05.10.2020 року та під час проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року. Судячи з кількості характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виключається можливість їх спричинення внаслідок обставин на які вказала ОСОБА_9 в ході допиту від 05.10.2020 року та під час проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року. (а.к.п. 42-43).
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 50 від 02.02.2021 року ОСОБА_7 виявляє емоційно нестійкий розлад особистості, ускладнений розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, синдром залежності. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_7 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення правопорушення ОСОБА_7 не перебував у тимчасово хворобливому стані, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 за психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони були проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом та які підтверджують обгрунтовану винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні та у своїй сукупності є достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою.
Таким чином наведеними доказами, які є належними та допустимими, зібраними у відповідності до вимог кримінально - процесуального закону повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 .
При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та що кинув телефон не в неї, а у двері, від яких вже він зрикошетив та поцілив потерпілій у голову з правої сторони і розцінює їх як спосіб заплутати суд та уникнути покарання, з огляду на наступне.
Як достовірно було встановлено в судовому засіданні з пояснень потерпілої, які були визнані судом належними, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з письмовими доказами, ОСОБА_7 кинув в неї мобільний телефон в момент, коли вона почала рух в будинок. Таким чином в цей момент права сторона голови потерпілої, куди і прийшовся удар від кинутого обвинуваченим мобільного телефону, була навпроти обвинуваченого ОСОБА_7 , що виключає можливість рикошету телефону від вхідних

дверей саме у праву частину голови потерпілої, оскільки двері в момент потрапляння телефону у голову потерпілої знаходились навпроти неї. Крім того жодних звуків до моменту удару телефоном вона не чула.
Вказані фактичні обставини були також підтверджені і свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту.
Суд також зазначає, що враховуючи місце розташування потерпілої по відношення до обвинуваченого під час їх сварки, доводи обвинуваченого про те, що потерпіла знаходилась обличчям до нього, внаслідок чого телефон рикошетом від дверей потрапив їй у праву частину голови є такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки в такому випадку саме ліва частина голови потерпілої, а не права була б навпроти дверей в будинок.
У даному кримінальному провадженні визнано обставиною, яка пом`якшує покарання засудженого його щире каяття у вчиненому кримінальному проступку, проте така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального проступку, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні самостійно виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
З пояснень, наданих обвинуваченим в залі суду, його агресивного ставлення до потерпілої та її родичів, не вбачається, що він розкаюється у вчиненому, свою провину визнав лише частково, не засуджує свою поведінку. Хоча і вибачився в залі суду перед потерпілою, однак зробив це формально, і лише за спонуканням суду. Викладене свідчить про відсутність будь-якого каяття у обвинуваченого.
Інших обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
У силу ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого органом досудового розслідування визнано рецидив злочинів. Однак на думку суду обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні, зокрема зазначений органом досудового розслідування рецидив злочинів, оскільки норми ст. 67 КК України вказують, що обставиною яка обтяжує покарання є рецидив саме злочинів, а ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд бере до уваги як пояснення самого обвинуваченого про те, що між ним та потерпілою постійно відбуваються сварки та конфлікти, внаслідок яких потерпіла викликає поліцію, так і потерпілої, яка пояснила, що неодноразово вже зверталася до правоохоронних органів із заявами про погрози ОСОБА_7 щодо фізичної розправи відносно неї.
Крім того судом взято до уваги і надані стороною обвинувачення відомості про чисельні звернення потерпілої до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області із заявами

з приводу погроз ОСОБА_7 на її адресу щодо фізичної розправи, а саме 19.01.2021 року, 20.01.2021 року, 22.01.2021 року, 23.01.2021 року, 25.01.2021 року, 26.01.2021 року, 28.01.2021 року, 29.01.2021 року, 01.02.2021 року.
А також судом взято до уваги і три витяги з ЄРДР за № 0000060 від 05.02.2021 року; № 0000891 від 25.12.2020 року та № 0000084 від 06.02.2021 року згідно яких вбачається, що ОСОБА_7 систематично вчиняє насильницькі дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , а саме спричиняє їй тілесні ушкодження, погрожує вбивством та вчиняє конфлікти, які супроводжуються погрозами фізичної розправи та застосування фізичної сили.
Суд при призначенні покарання також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває на обліку з березня 2020 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину.
Аналізуючи вищевказані фактичні обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 , який є раніше судимим за вчинення умисного вбивства іншої особи, на шлях виправлення не став, залишається небезпечним для суспільства загалом та потерпілої ОСОБА_5 зокрема, про що свідчать її чисельні заяви в поліцію з приводу погроз ОСОБА_7 та з приводу завдання їй тілесних ушкоджень, що не було спростовано і самим обвинуваченим в судовому засіданні, а також суд враховує відсутність саме щирості каяття ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, особливості й обставини вчинення кримінального проступку, зокрема форму вини, мотив, мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, а також поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій.
Суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу явно не відповідає наслідкам та характеру скоєного кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого та його відношенню до скоєного, через м`якість покарання.
В той час як покарання у виді громадських та виправних робіт не зможе в достатній мірі на думку суду забезпечити дотримання цілей призначеного покарання, оскільки такі види покарання не зможуть в достатній мірі попередити вчинення можливих інших кримінальних правопорушень відносно потерпілої, тому що системний аналіз поведінки обвинуваченого свідчить, що він постійно втручається у приватне життя потерпілої та вчиняє відносно неї насильницькі протиправні дії.
Крім того наявність синдрому залежності від алкоголю в обвинуваченого та перебування його на обліку у лікаря нарколога з цих підстав, на думку суду може завадити виконанню зазначених вище видів покарання.
Призначення ж обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння ним інших правопорушень у майбутньому.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді 2 (двох) місяців арешту.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня фактичного його затримання, після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1