Справа № 159/3081/17 Провадження №11-кп/802/607/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України.
В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 раніше обраних та продовжених запобіжних заходів у виді тримання під вартою на строк 60 днів з мотивів продовження існування раніше визначених ризиків.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 вересня 2021 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що в судовому засіданні прокурор довів, що раніше встановлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України щодо обвинувачених не зменшились з часу обрання та продовження їм запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки, зважаючи на скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, будь-які обставини з того часу не змінились. Значущість цих ризиків залишилась тією самою, а отже продовження обвинуваченим строку тримання їх під вартою є виправданим за вказаних обставин. Так, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, у сукупності з відомостями, що характеризують їх як особу, підтверджують вірогідність їх переховування від суду, вірогідність впливу на свідків, потерпілих, експертів та вірогідність вчинення ними нового кримінального правопорушення. Будь-яких вагомих аргументів щодо відсутності цих ризиків, чи їх зменшення, стороною захисту не наведено та судом на даний час не вбачається. Щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , то суду не надані докази того, що цей стан наскільки важкий, що тримання його під вартою стає невиправданим і непропорційним заходом, який завдасть більше збитків, ніж необхідність враховувати ризики незаконної процесуальної поведінки обвинуваченого. Якщо суду будуть надані докази, які свідчать про неможливість тримати обвинуваченого під вартою, він буде негайно звільнений. Такі докази суду не надані. А тому з урахуванням викладеного, у суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Тому строк їх тримання під вартою слід продовжити. Більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду, на даний час не зможуть запобігти переліченим ризикам. В силу вимог ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованою, незаконною всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки продовжено винятковий та найсуворіший запобіжний захід та жодним чином не розглянуто можливість застосування (альтернативних) запобіжних заходів. Вказує на те, що судом взагалі не взято до уваги те, що вказане кримінальне провадження на розгляді перебуває тривалий час та обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з моменту затримання, а саме від 11.08.2017 року. Жодний ризик формально перерахований у клопотанні прокурора на даний час не існує та прокурором взагалі не доведений у суді. Вказує на те , що обвинувачений ОСОБА_6 не має сенсу переховуватися від суду, так як він розуміє що сам собі нашкодить, що в подальшому може призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. Також прокурором необгрунтоване припущення без будь-яких вагомих аргументів, що ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, експертів, може вчинити нове кримінальне правопорушення. А також немає будь-яких посилань суду на неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за його відсутності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання спробам ухилення від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні та вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, суд враховує тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його вік та стан здоров`я, що в сукупності вказує на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні такого виду запобіжного заходу та його продовженні. А тому апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційних скаргах захисником обвинуваченого, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вище наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: