Номер провадження: 11-кп/813/1788/21
Номер справи місцевого суду: 520/8190/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001606, внесеному до ЄРДР 07.05.2018 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 16 липня 2021 року в судовому засіданні в процесі розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження №0001606, внесеного до ЄРДР 07.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб, а саме до 15 вересня 2021 року, із утриманням в ДУ « Одеський слідчий ізолятор».

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а підстав для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою немає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

- на підтвердження обставин вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину стороною обвинувачення не надано жодного доказу;

- в конкретному випадку мало місце не умисне вбивство, а вбивство через необережність, що підтверджується показами свідків, висновками комісійної судової медичної експертизи та поясненнями обвинуваченого, а отже дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати оскаржувану ухвалу з наступних підстав:

- попри інкримінування умисного вбивства у сторони обвинувачення відсутні обґрунтовані докази на підтвердження цього обвинувачення;

- матеріали справи не містять доказів того, що тяжке тілесне ушкодження, завдане потерпілому, що спричинило його смерть є наслідком ударів, нанесених ОСОБА_6 правою рукою в обличчя. Крім того, в конкретному випадку мало місце не умисне вбивство, а вбивство через необережність, що підтверджується показами свідків, висновками комісійної судової медичної експертизи, а отже дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 119 КК України;

- прокурор зобов`язаний довести існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків документально, однак ризики, на які посилається сторона обвинувачення відсутні, оскільки: ризик можливого впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження на даний час втратив свою актуальність, оскільки ОСОБА_6 тримається під вартою тривалий час та за весь період його перебування під вартою стороною обвинувачення не надано відомостей, будь-яких заяв чи скарг від учасників кримінального провадження про здійснення обвинуваченим тиску на них чи спонукання до надання неправдивих показань; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не існує з огляду на відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 ..

Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України відповідно до якої, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001606, внесене до ЄРДР 07.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданих апеляційних скарг сторони захисту, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Що стосується посилань сторони захисту з приводу того, що пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим та необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції», є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час вказані твердження обвинуваченого та захисника є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необґрунтованості висновків суду в частині наявності ризиків, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню, апеляційний суд встановив належне та детальне обґрунтування судом наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду не зменшився, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке пов`язане із завдання смерті людині, його характер, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим на строк до 15 років, тому, приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, підвищують ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слід також зазначити, що обвинувачений, будучі особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має.

Крім того, у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутності міцні соціальні зв`язки, тобто відсутні вагомі фактори, які б могли зупинити обвинуваченого від вчинення дій з метою переховування.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційні скарги не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001606, внесеному до ЄРДР 07.05.2018 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3