ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1864/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/101/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

скаржника - ОСОБА_6

представника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчий суддя задовольнив клопотання.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема на: грошові кошти в сумі 100 доларів США однією купюрою номіналом 100 доларів США із серійним номером НВ 27995028 А, а також аркуш паперу, у який вказані грошові кошти були загорнуті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а вказану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати.

Свої доводи мотивує тим, що клопотання слідчого необґрунтоване, не наведено підстав для накладення арешту на майно, а слідчим суддею не з`ясовано усі обставини справи та не досліджено матеріали кримінального провадження.

Вказує, що вона не надавала жодної неправомірної вигоди, а відбулося непорозуміння, тому грошові кошти не є об`єктом кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника та її представника, що просить скасувати ухвалу, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

При вирішенні клопотання про арешт майна ОСОБА_6 була відсутня, з копією ухвали ознайомилась лише 15.02.2021 року, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження апелянтом не пропущений.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 01 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Відомості в ЄРДР було внесено у зв`язку із надходженням у ГУНП в Тернопільській області рапорта т.в.о.начальника Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області полковника поліції ОСОБА_8 про те, що 01 лютого 2021 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на особистому прийомі, надала йому неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США за активізацію досудового розслідування кримінального провадження, за фактом безвісти зниклої доньки ОСОБА_9 .

Протоколом огляду від 01 лютого 2021 року грошову купюру в сумі 100 доларів США із серійним номером НВ 27995028А поміщено у спецупакування, та аркуш паперу, в який було загорнуто грошову купюру номіналом 100 (сто) доларів США, поміщено у спецупакування НПУ №INZ 1095715.

У зв`язку із зазначеним слідчий звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на дане майно, з метою проведення експертиз, а також зазначив, що невжиття такого заходу негативно впливатиме на дослідження усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, і в свою чергу на повноту та всебічність розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно клопотання, метою даного арешту вказано, що зазначені грошові кошти та папір, у який вони були загорнуті мають значення для розслідування даного кримінального провадження та є предметом вчинення злочину і накладення арешту необхідне для проведення експертиз, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки іншим чином неможливо отримати доступ до вказаного об`єкта для проведення усіх необхідних слідчих дій, а також з метою недопущення їх знищення чи відчуження.

Як зазначає прокурор, в ході досудового розслідування з метою досягнення дієвості, об`єктивності та повноти розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення істини у даному провадженні, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні заходів кримінального провадження, що передбачені ст. 131 КПК України, які полягають у накладенні арешту на вищевказані об`єкти.

Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що у органу досудового розслідування існують розумні та обґрунтовані підстави вважати, що зазначені у клопотанні грошові кошти є об`єктом кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

В даному випадку, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі було дотримано вказаних вимог, дано вірну оцінку зазначеним вище обставинам, у зв`язку із чим було прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Слід зауважити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі наведено, керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2021 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді