Справа № 442/6941/16-к
Провадження № 1-кс/442/1109/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року cлідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - інспектора поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001351.,

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги наступним. 24.09.2020 року на свою поштову адресу вона отримала постанову дізнавача - інспектора поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001351, розпочатого 01.07.2015 року за її завою від 30.05.2015 року про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України батька дитини ОСОБА_5 за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього. Однак в постанові дізнавач-інспектор голослівно посилається на відсутність в діях боржника у ВП 25780960 ОСОБА_6 складу злочину. Не обгрунтовує свій висновок про відсутність такого, не посилається на жодну норму Закону, яка б скасувала положення статті 164 КК України

Вважає оскаржувану постанову передчасною, без всебічного, повного та об"єктивного дослідження обставин справи та оцінки зібраних та перевірених доказів, остання не мотивована, не містить відомості про зміст обставин , які є підставами для її прийняття, мотиви її прийняття. Зміст постанови не відповідає фактичним обставинам, в ній не викладені відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обмувлюють її закриття.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Дізнавач - інспектор поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, так як перебуває на листку непрацездатності.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.307КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001351 від 01.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

22.09.2020 дізнавачем- інспектором поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що під час досудового розслідування по даному факту в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б вказували , що в діях ОСОБА_6 наявне злісне ухилення від сплати встановлених судом аліментів на утримання ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, слід зазначити, що слідчим абсолютно не надано оцінку зібраним доказам, як і не наведено відповідних висновків в оскаржуваній постанові, які б відкидали навіть найменші сумніви щодо необхідності (законності) закриття кримінального провадження та відсутності потреби у продовженні строків досудового розслідування з метою належного (повного та всебічного) його здійснення, вжиття заходів щодо встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, зібрання усіх можливих доказів для повідомлення обґрунтованої підозри відповідній особі. Натомість, слідчий, як на підставу закриття кримінального провадження, посилається на відсутність в діях ОСОБА_6 злісного ухилення від сплати встановлених судом аліментів на утримання ОСОБА_8 , що, на переконання слідчого судді, є передчасним в даному випадку, враховуючи, зокрема, відсутність відповідних висновків за результатами проведених слідчих дій. Вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови та невідповідність такої встановленим вимогам закону.

Слід особливу увагу звернути на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування дізнавачем не було виконано ухвалу слідчого судді , щодо повторного допиту боржника ОСОБА_5 та не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Слідчим неперевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.

Відтак, висновок дізнавчача про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - інспектора поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001351, задоволити.

Скасувати постанову від 22.09.2020 дізнавача - інспектора поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001351 від 01.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1