КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року, якою, зокрема обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 02 жовтня 2020 року включно, без визначення розміру застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України та ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 02 жовтня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під ватрою, захисник вказує, що в порушення вимог ст. 184 КПК України прокурором не наведено жодного обґрунтування наявності визначених ризиків і обставин, що усі речові докази та документи зібрані і долучені до матеріалів справи, а тому відсутні підстави передбачати, що ОСОБА_8 знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження. Також відсутні докази того, що останній буде перешкоджати кримінальному провадженню або вчинятиме інше кримінальне правопорушення.
Крім того, апелянт вказує на відсутність доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів, необрунтованість пред`явленого обвинувачення, відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, наявність у останнього тяжких хронічних захворювань, міцних соціальних зв`язків, який є пенсіонером та особою з інвалідністю другої групи, наявність позитивної характеристики, вищої освіти та ступеню кандидата наук з державного управління, проте цим обставинам суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою в оскаржуваній ухвалі не надав, що призвело до безпідставного продовження строку дії невиправдано жорстокого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 також ставить питання про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року та обрання ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги захисник вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вказуючи на законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали контрольного провадження, які надійшли з суду першої інстанції та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні, у співучасті з раніше судимим за вчинення розбійного нападу ОСОБА_10 , особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, яким передувало тривале спостереження та збір інформації про потерпілих, свідків, та за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а отже вказані обставини та підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 04 серпня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 02 жовтня 2020 року включно, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останнім був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про те ставлять питання їх захисники у своїх апеляційних скаргах, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження.

Таким чином, доводи апелянтів про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили, що обраний ОСОБА_9 та ОСОБА_8 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, а тому колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним в ухвалі суду ризикам, аніж тримання під вартою і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

За викладеним, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та обрання їм запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційних скаргах захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року, якою, зокрема обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 02 жовтня 2020 року включно, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3