н/п 1-кс/953/6185/20
"18" серпня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,
3. Розгляд клопотання провести за його особистою участю, про дату та час розгляду повідомити смс-повісткою на номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 порядок поновлення його порушених прав та відшкодування завданої шкоди незаконним арештом майна.
На думку заявника, прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 незаконно проводилось протягом майже року досудове розслідування за ст. 204 КК України, оскільки підслідність цього правопорушення відноситься до органів ДФС, а також незаконно було внесено до ЄРДР відомості за ст. 227 КК України, оскільки не зазначено вартість товару, який нібито повинен був бути введений в обіг.
Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, а право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.
Станом на 21 липня 2020 року, за результатами проведеного обшуку кримінальне провадження не розпочато, про підозру у вчинені будь-якого кримінального правопорушення нікому не повідомлено.
Таким чином, згідно з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», з 29 травня 2020 року ОСОБА_5 має право на відшкодування завданої йому шкоди внаслідок: незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку та незаконного накладення арешту на майно.
У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 доводи клопотання підтримала, просила про задоволення клопотання.
Слідчий СУ ГУДФС у Харківській області ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на наступне.
Підставою для реєстрації кримінального провадження стало повідомлення оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_1 про виявлення кримінального правопорушення, а саме про те, що групою осіб на території м. Харкова здійснюється транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, та здійснюється введення в обіг у великих розмірах тютюнових товарів, які не відповідають вимогам щодо безпечності продукції, встановленими нормативно-правовими актами.
Зокрема, встановлено коло осіб причетних до транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, які налагодили канал постачання контрафактної тютюнової продукції за допомогою логістичної компанії «Нова Пошта». Вказані вироби надходять із різних регіонів України до території м. Харкова, а саме до складських приміщень ТОВ «Нова Пошта» та в подальшому транспортуються по території міста Харкова та Харківської області до місця їх продажу.
Виявлені та вилучені документи та речі мають важливе значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, самі по собі та в своїй сукупності можуть містити відомості про вчинення кримінального правопорушення та в подальшому необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, доказу вини причетних осіб до злочинної діяльності у суді. Тому 30.11.2019 року прокурором Холодногірського відділу ХМП №1 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучені під час обшуку 29.11.2019 року експрес-накладні та товарно-матеріальні цінності до них.
Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, є незаконно виготовлені підакцизні товари. Під незаконним виготовленням підакцизних товарів слід розуміти виготовлення будь-якого із видів підакцизних товарів із сировини чи матеріалів, що не відповідають встановленим стандартам, нормам, правилам і технічним умовам. Саме для встановлення незаконності виготовлення, тобто того, чи відповідають зразки тютюнових виробів, вилучені в ході обшуків, встановленим стандартам, нормам та технічним умовам, необхідні спеціальні знання, а тому виникла необхідність у проведенні судової експертизи тютюнових виробів.
Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників судового розгляду, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При цьому, підставою для прийняття рішення про арешт зазначеного у клопотанні майна була наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, було об`єктом кримінально-протиправних дій, а отже є речовим доказом в рамках зазначеного кримінального провадження.
Заперечуючи проти задоволення клопотання слідчий посилався на необхідність проведення судової експертизи тютюнових виробів у кримінальному провадженні, проте жодних даних, які б вказували на неможливість призначення таких експертиз в період з 05.12.2019 року до теперішнього часу, до суду не надано, та слідчим у судовому засіданні не зазначено.
Так, з наданих слідчим матеріалів вбачається, що з часу продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, тобто з 04.08.2020 слідчим лише було оглянуто офіційний веб-портал ДФС у Харківській області, що підтверджується протоколом огляду від 13.08.2020 року.
Отже, надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Кримінальне провадження триває майже 10 місяців, до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру.
Отже, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_5 належним йому майном, на підставі вище встановлених обставин, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна.
З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 05 грудня 2019 року у справі № 642/8102/19 н/п №1-кс/642/4198/19, майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку 29.11.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2019 року з нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, вул.. Академіка Павлова 120, а саме:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1