ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/280/21 Справа № 188/16/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000719 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити, та пом`якшити призначене йому покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він страждає на певні захворювання та стан його здоров`я погіршився, має матір похилого віку, яка хворіє, а також, що він є інвалідом 2 групи.
Також зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 претензій до нього не має.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо стягнення судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, в період часу з 23.30 годин 17.10.2017 року по 00.30 годин 18.10.2017 року ОСОБА_8 перебував за місцем свого проживання у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де під час спільного розпиття спиртних напоїв разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , між ними виникла взаємна сварка, пов`язана з тим, що потерпіла заявила про свій намір залишити ОСОБА_8 та покинути місце постійного проживання.
Внаслідок вказаної сварки, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, у вказаний вище період часу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вказаній квартирі, ОСОБА_8 , діючи умисно, взяв зі столу кухні кухонний ніж та підійшов до ОСОБА_10 , яка перебувала на кухні, а саме: сиділа на стільчику біля кухонного столу та намагалася вийти з даного приміщення. Однак ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_10 назад на стільчик та стоячи перед нею, із силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_10 лезом ножа шість ударів, чим спричинив тілесні ушкодження, три з яких у тулуб у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки ліворуч, що починаються колото-різаними ранами на шкіряних покровах тулубу з ушкодженням серця, верхньої долі лівої легені, печінки, прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Решта, три удари, що спричинили тілесні ушкодження у вигляді сліпих колото-різаних поранень на задньо-бічних покровах грудної клітки ліворуч, прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у період часу з 23.30 години 17.10.2017 року по 00.30 години 18.10.2017 року, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , померла.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, певні соціальні зв`язки, є психічно здоровою та осудною особою, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, а також, що обвинувачений раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, має низку хронічних, в тому числі й невиліковних захворювань; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції врахована обставина, на яку посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме те, що він страждає на певні захворювання, а тому вказана обставина не підлягає повторному врахуванню.
Твердження обвинуваченого про те, що він є інвалідом 2 групи колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки з висновку судово-психіатричного експерта № 288 від 03.11.2017 року вбачається, що, при дослідженні поданої на експертизу медичної документації, встановлено, що ОСОБА_8 з 2004 року має 2 групу інвалідності, а з 2015 року має інвалідність 3 групи (а.п. 6-9 т.2).
Посилання обвинуваченого на те, що він має матір похилого віку, яка хворіє, а також, що потерпілий ОСОБА_9 претензій до нього не має, не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_8 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4