ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 658/1933/20
Справа №11-сс/819/401/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

представника ТОВ «Геліос 1» - захисника ОСОБА_7

представника СТОВ "Краса" - захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «Геліос 1» захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26.06.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000886 від 17.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України,

встановила:

Цією ухвалою клопотання слідчого СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 задоволено та накладено арешт на нежитлову будівлю цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м., прибудова "а", прибудова "а1", ганок "а2", ганок "а3", навіс "Б", огорожа та споруди №1-4, що розташовані за адресою Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 235) з позбавленням права ТОВ "Краса", відчуження та перереєстрації права власності на відчуження вказаного майна, у кримінальному провадженні №0000886 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ТОВ «Геліос 1» - захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, прийняту з порушенням кримінального процесуального закону, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що під час розгляду клопотання слідчого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Слідчий суддя не звернув увагу на те, що накладаючи арешт на майно було порушено право власності ТОВ «Геліос 1», як нового власника майна. Крім того, слідчий суддя не звернув уваги на те, що на підставі проведених електронних торгів від 20.05.2019 року переможцем визнано ТОВ «Геліос 1». Ухвала слідчого судді не дає можливості підприємству зареєструвати за собою право власності на майно. Також стверджує, що СТОВ "Краса" не могла не знати та свідомо обізнана у тому, що рішенням господарського суду Херсонської області від 05.11.2019 року відмовлено у задоволенні позивних вимог СТОВ "Краса" до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання недійсним електронних торгів. Крім того зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а слідчим суддею не враховано вимоги ст. 173 ч.4 КПК України..

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ТОВ «Геліос 1» - захисник ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора та представника СТОВ "Краса" - захисника ОСОБА_8 , які просили залишити апеляцію без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни, вислухавши аналогічне прохання в судових дебатах, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване 17.06.2020 року в ЄРДР за №0000886, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України.

25.06.2020 року слідчий СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 , звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області, з клопотанням про накладення арешту на нежитлову будівлю цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м., прибудова "а", прибудова "а1", ганок "а2", ганок "а3", навіс "Б", огорожа та споруди №1-4, що розташовані за адресою Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 235) у кримінальному провадженні №0000886, зазначене у ньому, з метою запобігання ризикам відчуження вказаного майна та проведення в подальшому більш детальної перевірки та низки експертиз.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № №0000886, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів, попередження (унеможливлення) вчинення неправомірних дій по її відчуженню та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки вони є об"єктом злочину у вищезазначеному кримінальному провадженні, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, з приводу якого вчинялось злочинне діяння та мають значення для останнього, існує можливість відчуження вказаного майна, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України.

Таким чином, зазначене нерухоме майно є об`єктами кримінально-протиправних дій, зберігають сліди та інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів відповідають критеріям ст. 98 КПК України .

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що таке обмеження права власності як арешт майна, в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту призведе до її відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати нерухоме майно, об`єктами кримінально-протиправних дій, які зберігають сліди та інші відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що вказане майно, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, є об`єктами кримінально-протиправних дій, а метою їх арешту є забезпечення зберігання як речових доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу /відчуження, знищення, приховання/ на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Геліос 1» - захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26.06.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000886 від 17.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .