Справа № 382/60/20
Провадження № 1-кп/359/514/2020
У Х В А Л А

23 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання прокурор зазначивпро те, що продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованих злочинів. На думку прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_11 процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам. Потерпілі підтримали клопотання прокурора та просили суд його задовольнити. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2020р. ОСОБА_11 продовжено строк цілодобового домашнього арешту до 02.11.2020 року.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Санкція ст. 348 КК України передбачає довічне позбавлення волі, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 23.10.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, а саме: у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України); у незаконному позбавленні волі людини (ч. 2 ст. 146 КК України); у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганства), із застосуванням вогнепальної зброї (ч. 4 ст. 296 КК України), а також у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (ст. 348 КК України). Санкція ст. 348 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

На думку суду, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зменшився і не відпав та полягає у вірогідності переховування від суду з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину. Водночас, наявність інших ризиків прокурором не доведено. Отже, колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Про обрання відносно нього особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_11 особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявність ризиків, не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк домашнього арешту відносно обвинуваченого. Водночас, зважаючи на тривалість його застосування та процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, суд дійшов висновку про зміну умов домашнього арешту, а саме заборонити обвинуваченому залишати житло у період з 21.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Керуючись ст. 176-178, 194-196 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період з 21.00 год. до 06.00 год. наступної доби.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_11 , 11 вересня 1970 року прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками особисто або через інших осіб;

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 20 грудня 2020 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Яготинському відділу поліції Переяслав Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.10.2020 об 16.00 год.

Судді: