Справа № 606/2386/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2020 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження №0000059, внесене 27 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Теребовля Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, судимого 15 березня 2018 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.,

за ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 21 вересня 2020 року біля 22.30 год., перебуваючи за згодою потерпілого ОСОБА_6 у його житловому приміщенні в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю останнього, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав із комоду у кімнаті мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand Neo Plus», модель «GT-190601/DS», чим заподіяв потерпілому шкоду на суму 704.10 грн. Після вчинення крадіжки вказаного майна залишив місце злочину.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та суду показав, що в 21 вересня 2020 року біля 22.30 год знаходився у житловому приміщенні потерпілого ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 Коли потерпілий вийшов із однієї кімнати в іншу, він таємно викрав із комоду його мобільний телефон та вийшов із квартири.

У вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся, погодився із усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ознаками ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_4 покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого при призначенні покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна потерпілого після постановлення щодо нього вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2018 року, штраф, призначений за останнім вироком, обвинуваченим не сплачено, суд вважає, що йому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2018 року 850 грн. штрафу, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі із звільненням його від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 817.25 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової товарознавчої експертизи від 9 жовтня 2020 року № 6/1-964/20.

Речовий доказ у провадженні: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand Neo Plus», модель «GT-190601/DS», який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча: