Справа № 308/527/13-к
Провадження № 11/4808/4/20
Категорія ст. 115 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника ОСОБА_14 ,

розглянувши в режимі відеозв`язку кримінальну справу щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_15 та прокурора на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого
засуджено за ст. 115 ч.2 п.7, 12 КК України до позбавлення волі на 12 (дванадцять) років.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України (у редакції від 26.11.2015 року) йому зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 5 липня 2008 року до 24 грудня 2015 року. Судом визнано, що він повністю відбув покарання.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого
засуджено за ст. 115 ч.2 п.7, 12 КК України і призначено позбавлення волі на 10 років.
На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5, ст. 106 ч. 2 п. 4 КК України його звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід йому до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого
засуджено за ст. 115 ч.2 п.7, 12 КК України до позбавлення волі на 10 років.
На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5, ст. 106 ч. 2 п. 4 КК України його звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід йому до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , раніше не судимого
засуджено за ст. 115 КК ч.2 п.7, 12 України до позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5, ст. 106 ч. 2 п. 4 КК України його звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід йому до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.
ОСОБА_15 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_5 , раніше не судимого
засуджено за ст. 115 ч.2 п.7, 12 КК України до позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5, ст. 106 ч. 2 п. 4 КК України його звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід йому до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 по 124000 грн з кожного на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог потерпілої ОСОБА_16 відмовлено.

За вироком суду 4 липня 2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля продовольчого магазину «Арсен» та «Гірос-будки» неподалік будинку № 29 по вул. Грушевського в м. Ужгород, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, напали на потерпілого ОСОБА_17 з метою умисного вбивства з хуліганських мотивів, використавши незначний привід. При цьому всі підсудні наносили потерпілому численні сильні удари руками й ногами по всіх життєвоважливих частинах його тіла, внаслідок чого спричинили йому смерть на місці злочину.

В апеляційних скаргах:

-підсудний ОСОБА_15 вважає вирок суду в частині вирішення цивільного позову щодо нього незаконним. Посилається на ст. 23, 1167 ЦК України та постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких, у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Призначаючи розмір відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом у рівних долях між співучасниками, колегія суддів не врахувала, що на момент його вчинення, 4 липня 2008 року, він був наймолодшим у віці 15 років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), тому міг перебувати під впливом інших співучасників. При цьому, вироком суду встановлено, що саме його участь у вбивстві ОСОБА_17 була найменшою. Просить вирок суду змінити, зменшити розмір його відшкодування моральної шкоди потерпілій до 30000 (тридцять тисяч) грн.;

- прокурор ОСОБА_18 оспорює вирок суду, вважає його незаконним через неправильне застосування вимог кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Суд не застосував ст. 49 КК України щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та не закрив кримінальну справу при наявності підстав для такого рішення (ст. 370, 371 КПК України). Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор в передбаченому законом порядку відмовився від своєї апеляційної скарги, що є підставою для її нерозгляду. При цьому апеляційне провадження не закривається, оскільки є інша апеляційна скарга засудженого

ОСОБА_15 апеляційній інстанції:

- прокурор відмовився від своєї апеляції, а апеляцію засудженого ОСОБА_19 просить залишити без задоволення;

- присутні обвинувачені та їх захисники, представник ОСОБА_19 підтримали апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_20 .

Апеляційний розгляд проведено без участі засудженого ОСОБА_19 , потерпілої та її представника через їх неявку, їх участь не є обов`язковою, матеріалів справи достатньо для ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши доповідача, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що немає підстав для її задоволення.

Доведеність вини ОСОБА_19 , кваліфікація його дій за ст. ст. 115 ч.2 п.п.7, 12 КК України не оспорюється, тому апеляційним судом вирок в цій частині не перевіряється.

Згідно ст. 323 КПК 1960 року вирок суду, в тому числі в частині цивільного позову, має бути законним й обґрунтованим. Оскаржений вирок в частині вирішення цивільного позову цим вимогам закону відповідає. Підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

При вирішенні цивільного позову потерпілої про стягнення з підсудних моральної шкоди суд обґрунтовано виходив з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і прийшов до правильного висновку про те, що злочинними діями підсудних ОСОБА_15 та інших потерпілій ОСОБА_16 заподіяна моральна шкода, ознаки і прояви якої підтверджені у вироку. При цьому судом не порушено вимоги ст.ст. 1179, 1182 ЦКУ про те, що неповнолітня особа відповідає за шкоду самостійно на загальних підставах, а якщо шкода заподіяна кількома неповнолітніми, то вона відшкодовується за їх домовленістю між собою або за рішенням суду, що ним і виконано.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з підсудних в рівних частках, суд законно й обґрунтовано виходив з вимог розумності і справедливості, меж заявлених вимог та врахував характер і тривалість моральних страждань потерпілої, пов`язаних з непоправною втратою чоловіка, на її утриманні залишилася малолітня дитина, яка через смерть батька втратила годувальника.
Апеляційні доводи апелянта про те, що суму морального відшкодування йому має бути зменшена, є необґрунтованими і не можуть бути задоволені. Законними підставами для такого зменшення не можуть бути його наймолодший вік та його роль у вчиненому злочині, яка у вироку не визначена як найменша порівняно з іншими співучасниками.
Судом першої інстанції вказаний цивільний позов в частині морального відшкодування вирішений відповідно до вимог ст. 1190 ЦКУ, при цьому у справі немає заяви потерпілої про визначення розміру відшкодування з підсудних залежно від ступеня вини кожного з них, як цього вимагає апелянт.
Апеляційним судом береться до уваги те, що згідно ч. 1 ст. 1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Тому суд законно постановив стягнути вказану шкоду із підсудного ОСОБА_15 , який на момент постановлення вироку став повнолітнім.
Таким чином немає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_15 , тому вирок щодо нього залишається без змін.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_15 залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду від 15.04.2020 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців з моменту її проголошення.
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5