Справа № 361/2388/17
Провадження № 1-кп/361/55/20
В И Р О К
Іменем України

23 грудня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари отримані від прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 10 лютого 2020року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.09.2011 вироком Броварського міськрайоного суду Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-07.06.2012 вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 23.05.2014 року відповідно до ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію»;
-29.12.2015 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
-23.05.2016 вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 10.02.2017, приблизно о 16:50 год., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 228а, по вул. Київській, у м. Бровари Київської області, на асфальтобетонному покритті побачив поліетиленовий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина жовтого кольору. Піднявши вказаний поліетиленовий згорток та розгорнувши його, ОСОБА_5 зрозумів, що це наркотичний засіб «метадон». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, ОСОБА_5 вказаний поліетиленовий згорток помістив ліву зовнішню нагрудну кишеню своєї куртки, у який він був одягнутий, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб «метадон» (фенадон), масою 0,134 г, для особистого вживання, без мети збуту.
В цей же день, приблизно о 16:52 год., перебуваючи поблизу будинку № 228а, по вул. Київській, у м. Бровари Київської області, ОСОБА_5 працівникам Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області добровільно видав поліетиленовий згорток, всередині якого знаходився наркотичний засіб «матедон» (фенадон), який він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
Видана ОСОБА_5 порошкоподібна речовина жовтого кольору масою 0,243 г, згідно висновку судово-хімічної експертизи від 23.03.2017 № 11-2/1123 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» (фенадон). Загальна маса метадону у речовині становить 0,134 г.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». «Список № 1 наркотичні засоби обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», метадон є наркотичним засобом, (із змінами, внесеними згідно Постанов Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 № 1890; від 04.06.2008 № 518; від 02.12.2009 № 1298; від 31.05.2012 № 373; від 05.01.2011 № 4; від. 02.03.2011 № 327; від 27.07.2011 № 796; від 05.10.2011 № 1050; від 29.02.2012 № 248; від 23.05.2012 № 408 та від 22.08.2012 № 800).
Крім того, 09.03.2017 року, приблизно о 10:00 год., ОСОБА_5 знаходився на території ринку, що по вул. Короленка, в м. Бровари, Київської області. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 скориставшись відсутністю продавця на своєму робочому місці, зайшов до приміщення торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на ринку, що по вул. Короленка, в
м. Бровари, Київської області. Перебуваючи в приміщенні вказаного торгівельного павільйону, діючи таємно, в цей же день, приблизно о 10:30 год., ОСОБА_5 з торгівельного прилавку, повторно незаконно викрав мобільний телефон «Samsung SM J320H» золотистого кольору (ІМЕІ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ), вартістю 2470 гривень, що на праві власності належить ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на 2470 гривень.
Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе в інкримінованих йому кримінальному проступку та правопорушенні за обставин вказаних в обвинувальному акті визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненому, матеріальні збитки потерпілому добровільно відшкодовано повністю.

Зокрема, визнає, що він дійсно, в лютому 2017 року придбав для особистого вживання, без мети збуту, та зберігав полієтиленовий пакет із наркотичним засобом-метадоном, а в березні 2017 року вчинив крадіжку мобільного телефону «Samsung» із торгівельного прилавка торгівельного павільйону, що в м. Бровари по вул. Короленка.

На теперішній час жалкує, що вчинив зазначені кримінальні правопорушення, просив призначити йому не суворе покарання та просив врахувати, що він визнав свою вину і розкаюється в скоєному та добровільно відшкодував потерпілому майнову шкоду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинених злочинів, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, потерпілими та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальному проступку та правопорушенні, внаслідок яких потерпілому завдано майнову шкоду.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок і кримінальне правопорушення, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно і такі його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 185 КК України, а тому він повинен нести відповідальність за вказаними статтями.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 1 ст. 309, ч. 2

ст. 185 КК України, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінального проступку та кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу. А також, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає за можливе як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 визнати щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Що стосується обставини, яка обтяжує покарання зазначеного у обвинувальному акті - повторність то відповідно до пункту другого частини другої статті 66 КК України суд не визнає її такою, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою, тому суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, посилено санкцію ч. 1 ст. 309 КК України і таке кримінальне правопорушення віднесено до проступків. За змістом ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння; за правилами ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Таким чином, покарання ОСОБА_5 , який інкримінований злочин вчинив 10.07.2017, має бути призначене за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що

вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а інше кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про необхідність призначення реального відбуття покарання обвинуваченому, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за умисні корисливі злочини, вказаний злочин вчинив у період іспитового строку. Як особа, обвинувачений не втратив ступеню суспільної небезпечності, злочин вчинив через нетривалий проміжок часу, після засудження за злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі лише, при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд також враховує і думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві не наполягала на суворій мірі покарання та зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним проступку та злочину, дані про його особу, що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував завданий збиток, тяжких наслідків від кримінальних правопорушень не надійшло, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Враховуючи всі перераховані обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання ближче до середньої межі санкцій інкримінованих йому кримінального проступку та кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 та

ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження та позбавлення волі, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинуваченого після вчинення ним кримінальних правопорушень та його поведінку в суді, яка свідчить, що ОСОБА_5 зробив для себе належні висновки, а саме після відбуття покарання за вказаним вироком не ставати на злочинний шлях.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання звільнено з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків.

Вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінального проступку та кримінального правопорушення в період іспитового строку зумовлює призначення йому покарання за правилами ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 із застосуванням вимог підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів за кожне кримінальне правопорушення окремо, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, а потім до призначуваного покарання за даним вироком, необхідно приєднати частково не відбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.05.2016 і остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Суд, детально проаналізував поведінку обвинуваченого після вчиненого ним кримінальних правопорушень, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, не порушуючи принципів змагальності і диспозитивності, який закріплений в ст. ст. 22, 26 КПК України, дійшов висновку, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також зможе забезпечити реалізацію цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з часу його затримання, а саме з 16.09.2020 згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0003843 від 16.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено у даному кримінальному провадженні до теперішнього часу.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для застосування ОСОБА_5 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст.185 КК України 3 (роки) роки 06 місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за правилами підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначити до відбуття засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 06 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.05.2016 року у виді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з часу його затримання в іншому кримінальному провадженні, а саме з 16.09.2020 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз:
- за проведення судової товарознавчої експертизи № 12-4/332тв від 28.03.2017 в розмірі 351 (триста п`ятдесят одну ) гривню 84 копійки;
- за проведення судово-хімічної експертизи № 11-2/1123 від 23.03.2017 в розмірі 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень 72 копійки.
Речові докази: поліетиленовий згорток з порошкоподібною речовиною жовтого кольору (метадон) масою 0,134 г., який був вилучений у ОСОБА_5 , що знаходиться в спец пакеті МВС за № 3756282 та зберігається в кімнаті речових доказів Броварського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung SM J320H» золотистого кольору (ІМЕІ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) вважати повернутим власнику ОСОБА_6 , дозволивши їй ним розпоряджатись та користуватись після набрання вироком законної сили.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1