Справа № 509/573/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001971 від 11.12.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вербувалівка, Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001971 від 11.12.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України відносно

ОСОБА_5 відповідності до наданого клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше не судимим скоїм кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_5 маючий попередню домовленість з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (обвинувальний акт відносно якого направлено до Овідіопольського районного суду Одеської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України), направлено на незаконне заволодіння транспортним засобом «ВМW E39» державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща), який користується його знайомий ОСОБА_10 , розробили спільний план до вчинення злочину, підготувавши автомобіль «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 (реєстрація республіки Болгарія), який знаходився в користуванні ОСОБА_9

10.12.2019 року близько опівночі, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 , на автомобілі останнього «BMW 525 D» державний номерний знак НОМЕР_2 прибули на автодорогу, яка веде з кільця Овідіопольської дороги у напрямку ТОВ «Промтоварний ринок» в смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області, при цьому ОСОБА_11 направив телефонне повідомлення ОСОБА_10 , зазначивши, що в нього закінчилось пальне та попросив останнього під`їхати та підвести пальне.

Далі 10.12.2019 року біля 01 години 00 хвилин, ОСОБА_10 на автомобілі «ВМW E39» державний номерний знак НОМЕР_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 прибули на місце, вказане ОСОБА_9 . Після цього, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 наніс декілька ударів в область голови та тулуба ОСОБА_10 , внаслідок чого, останній впав на землю, а ОСОБА_5 , попередньо діставши з багажного відділення автомобіля ОСОБА_9 - «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 , мисливську гладко ствольну рушницю Target-X7 калібр 12 номер НОМЕР_3 , яка згідно дозволу № 730 належить ОСОБА_9 , застосувавши насилля до потерпілого, дулом зазначеної рушниці, наніс один удар ОСОБА_10 в область голови, а його пасажиру ОСОБА_12 -один удар опорною частиною прикладу вищезазначеної зброї в область голови зліва. Подавивши таким чином можливий супротив потерпілого та його пасажира, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , отримали доступ до автомобіля потерпілого ОСОБА_10 , ключів запалювання та документів на автомобіль.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження.

Діючи згідно з розробленим планом, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 , а ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля ОСОБА_13 - «ВМW E39» державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого обидва автомобілі покинули місце скоєння злочину.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи попередню домовленість з ОСОБА_9 (обвинувальний акт відносно якого направлено до Овідіопольського районного суду одеської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України), направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом «BMW Е39» державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща), яким користується його знайомий - ОСОБА_10 , розробили спільний план до вчинення злочину, підготувавши автомобіль «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 (реєстрація республіки Болгарія), який знаходився в користуванні ОСОБА_9 .

Діючи згідно з розробленим планом, 10.12.2019 близько опівночі, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося за можливе, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 , на автомобілі останнього - «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 прибули на автодорогу, яка веде з кільця Овідіопольської дороги у напрямку ТОВ «Промтоварний ринок» в смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області, при цьому ОСОБА_9 направив телефонне повідомлення ОСОБА_10 , зазначивши, що в нього закінчилось пальне та попросив останнього під`їхати та підвезти пальне.

Далі, 10.12.2019 біля 01 години 00 хвилин, ОСОБА_10 на автомобілі «BMW Е39» державний номерний знак НОМЕР_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув на місце, вказане ОСОБА_9 та зупинив свій автомобіль поряд з автомобілем ОСОБА_9 . Після цього, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 наніс декілька ударів руками в область голови та тулуба ОСОБА_10 , внаслідок чого, останній впав на землю, а ОСОБА_5 , попередньо діставши з багажного відділення автомобіля ОСОБА_9 - «BMW 525D» державний номерний знак НОМЕР_2 , мисливську гладко ствольну рушницю Target-X7 калібр 12 номер НОМЕР_3 , яка згідно дозволу номер 730 належить ОСОБА_9 , застосувавши насилля до потерпілого, дулом зазначеної рушниці, наніс один удар ОСОБА_10 в область голови, а його пасажиру ОСОБА_12 , коли останній був на землі, з метою бути невпізнаним, так як ОСОБА_5 та ОСОБА_12 були особисто знайомі, через невиконання команди першого, умисно наніс один удар опорною частиною прикладу вищезазначеної зброї в область голови зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садно лівої вушної раковини та потиличної області зліва, садно перенісся.

Згідно висновку експерта, садно лівої вушної раковини та потиличної області зліва виникли за механізмом удару-тертя від одноразового впливу тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею що мала вигляд ребра утвореного сходженням двох граней. Садно перенісся виникла від впливу тупого предмета, конструктивні особливості контактуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразилися.

Виходячи з морфологічних особливостей ушкоджень (садна вкриті відпадаючими бурими щільними кірками), вони були спричинені за 5-7 діб до обстеження, тобто можуть відноситись до подій 10.12.2019 року. Виявлені садна не були небезпечними для життя, призвели до незначних скороминучих наслідків, що тривали не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у умисному нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

02.12.2020 відносно ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтована зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

02.12.2020 р. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.191 КПК України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків; на теперішній час його місце знаходження не встановлене; п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України: вчинити інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний не працюючий, постійного джерела доходу не маючий.
Таким чином, слідчий вважає, що підстави обрання до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є цілком обґрунтованими.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, зазначив, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце реєстрації та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є ветераном війни учасником бойових дій, нагороджений медаллю «Захиснику вітчизни», позитивно характеризується, добровільно з`явився до органу розслідування для проведення слідчих дій.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимою особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п.74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001971 від 11.12.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід в вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з 20.00 години до 06.00 години наступного дня, строком до 01.02.2021 р.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого органу досудового розслідування, в проваджені якого перебуває кримінальне провадження №0001971 від 11.12.2019, за першою вимогою;

2) щодня з 20.00 години до 06.00 години наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 01.02.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 04.12.2020 р. о 09.15.

Слідчий суддя ОСОБА_1