справа № 489/12/16-к
провадження №1-кп/489/21/21
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

22 січня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдови, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановив:
У судовому засіданні, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який спливає 30.01.2021, так як ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися і не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, постійного та стабільного джерела прибутку не має, тривалий час переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 був оголошений у розшук. Крім того, 04.04.2019 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру, яка змінена 16.07.2019, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України та 06.04.2019 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. На теперішній час, як пояснив прокурор та не заперечувалося стороною захисту, вказаний обвинувальний акт по вказаному кримінальному поводженню перебуває на розгляді в іншому суді. З вказаних мотивів, як вказано в клопотанні, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню або негативно впливати на хід судового розгляду.

Захисники та обвинувачений в задоволенні клопотання прокурора просили відмовити через незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами та не можливості отримати належну медичну допомогу в слідчому ізоляторі, а також недоведеністю прокурором вказаних у клопотанні ризиків. Також вказали, що обвинувачений від суду не переховувався та не знав, що його оголошено в розшук. У зв`язку із цим просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Суд, вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, постійного та стабільного джерела прибутку не має, тривалий час переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2017 був оголошений у розшук.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
З урахуванням наведеного доводи захисту про відмову в задоволенні клопотання прокурора суд відхиляє.
Щодо стану здоровся обвинуваченого та необхідності отримання ним належної медичної допомоги то контроль за якістю медичного забезпечення осіб, які тримаються в слідчому ізоляторі, та вчасного і належного надання їм медичної допомоги до повноважень суду не відноситься.
Також суд не приймає до уваги доводи захисту про не переховування обвинуваченого від суду, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 22 березня 2021 року (включно).
Копію ухвали вручити учасникам справи та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1