Справа № 171/735/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000256 від 13.04.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.02.2020 Апостолівський районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2020 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 де у другому під`їзді на першому поверсі побачив велосипед марки «AIST», після чого у останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 12 квітня 2020 року о 17 годині 00 хвилин, знаходячись на першому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом вільного доступу повторно, таємно, умисно з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «AIST» вартістю 1487 гривень 87 копійок, котрий належить ОСОБА_6 , після чого разом з викраденим велосипедом з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1487 гривень 87 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні вищевказаного злочину визнав повністю, з обставинами скоєння злочину, що зазначені в обвинувальному акті, погодився, та пояснив, що якого числа він не пам`ятає проходячи повз будинок котрий розташований по АДРЕСА_2 в під`їзді побачив велосипед який вирішив викрасти з метою подальшого продажу за для отримання коштів, які витратив би на власні потреби. Щиро розкаюється. Шкоду відшкодував шляхом повернення викраденого майна працівниками поліції потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях має місце склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_5 , раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Керуючись ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час судового розгляду за кримінальним провадженням, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 01.12.2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обліковувати з моменту його затримання з 01.12.2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: велосипед марки «AIST» синього кольору залишити за належністю законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1