Справа № 349/1424/18
Провадження № 1-кп/349/11/20
У Х В А Л А
23 вересня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000162 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який працював пресовщиком на ТОВ «Потіцький цегельний завод», раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, захисник ОСОБА_6 подав клопотання, яке в подальшому уточнив про визнання висновку експерта №38 від 10 серпня 2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 недопустимим доказом з тих підстав, що медична карта стаціонарного хворого №141818 Івано-Франківської обласної клінічної лікарні, на підставі якої проводилась зазначена експертиза, стороні захисту не відкривалася, в матеріалах кримінального провадження відсутня, судом безпосередньо не досліджувалась.

За результатами дослідження в судовому засіданні вказаного висновку та допиту експерта вважає, що є необхідність у призначенні комісійної судово-медичної експертизи. Так, у зазначеному висновку експерт не розмежував первинні та вторинні крововиливи в м`які тканини голови ОСОБА_7 , які в подальшому призвели до набряку та набухання речовини головного мозку. З цього приводу допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 ствердив, що на час проведення експертизи він не мав у розпорядженні первинної медичної документації та не досліджував ефективність лікування ОСОБА_7 , оскільки такі питання перед ним не ставились. Захисник вважає, що для повного, об`єктивного та всебічного проведення судового розгляду, а також для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення є необхідність у призначенні комісійної судово-медичної експертизи, для проведення якої необхідно залучити експертів Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисника в частині визнання висновку експерта №38 від 10 серпня 2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 недопустимим доказом, однак не заперечував щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання захисника про визнання доказу недопустимим та призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Вивчивши клопотання, вислухавши доводи сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст.84 КПК України).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Згідно з вимогами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст.89 КПК України).
З огляду на положення ст.ст.86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом процесуального порядку його отримання.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості заявленого захисником доказу на цій стадії судового провадження, без дослідження його у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає та вважає вирішення питання про його недопустимість передчасним.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Заявлений в клопотанні доказ, що його просить визнати недопустимим захисник, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у його сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цього доказу на цій стадії судового провадження без дослідження його у взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає і вважає передчасним вирішувати питання про його недопустимість.

Згідно з положеннями ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
За умовами ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 38 від 10 серпня 2018 року смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми з забійними ранами в лобній ділянці справа в проекції правої брови та правого вуха, синцями в тім`яно-потиличній ділянці зліва та справа, лобної та лівої скроневої ділянок голови, крововиливами в м`які тканини голови, під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку. Для проведення експертизи у розпорядження експерта було надано труп ОСОБА_7 та медичні документи пов`язані із госпіталізацією ОСОБА_7 до комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», де останній перебував на лікуванні до 10 липня 2018 року.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 ствердив, що відповідь на питання слідчого судді «яка причина смерті ОСОБА_7 .?» ним була надана у висновку № 38 від 10 серпня 2018 року без дослідження усіх медичних документів комунального некомерційного підприємства "Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги", комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня», комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф", що стосуються госпіталізації та проведеного лікування ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 про тимчасовий доступ до документів, які містять лікарську таємницю. Надано захиснику ОСОБА_11 тимчасовий доступ до амбулаторної карти ОСОБА_7 , карти виїзду швидкої медичної допомоги від 06 липня 2018 року до хворого ОСОБА_7 ,карти №2893 стаціонарного хворого ОСОБА_7 за час перебування 06 липня 2018 року в Рогатинській центральній районній лікарні та результати проведених обстежень і діагностувань, карти № НОМЕР_1 стаціонарного хворого ОСОБА_7 та результатів проведених досліджень ( лабораторних обстежень, рентгенограм, комп`ютерних томографій, тощо).

У зв`язку із тим, що у розпорядження експерту не були надані усі медичні документи, які стосуються госпіталізації та лікування ОСОБА_7 неможливо зробити однозначного висновку, від чого настала смерть останнього, однак це питання має суттєве значення для всебічного розгляду кримінального провадження та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» комісійна експертиза призначається у випадках, коли є потреба провести дослідження за участю декількох експертів фахівців у одній галузі знань.
Як вбачається з пункту 3 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, експертизи у відділі комісійних експертиз проводяться з метою усунення протиріч між раніше проведеною експертизою та іншими матеріалами справи у випадку необґрунтованості висновків або сумнівів особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді або суду в правильності згаданої експертизи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що для всебічного, повного, неупередженого дослідження обставин даного кримінального провадження є необхідність у призначенні комісійної судово-медичної експертизи.
Керуючись, ст.ст. 89,242,290,371,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в частині визнання висновку експерта №38 від 10 серпня 2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 недопустимим доказом , відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_10 в частині призначення комісійної судово-медичної експертизи задовольнити.

Призначити в кримінальному провадженні №0000162 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, комісійну судово-медичну експертизу на вирішення якої поставити запитання:
1. Які тілесні ушкодження були наявні на тілі ОСОБА_7 на момент поступлення на первинне лікування, їх локалізація, характер?

2. Яка давність утворення всіх встановлених тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 ?

3. Від дії яких травмуючих предметів чи травмуючих поверхонь утворилися встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , яка кількість травмуючих дій мала місце?

4. Який механізм утворення встановлених зовнішніх тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 ?

5. Який механізм утворення черепно-мозкової травми та її складових у ОСОБА_7 ?
6. Чи науково достовірним є підсумок експерта у висновку № 38 від 10 серпня 2018 року «Враховуючи характер закритої черепно-мозкової травми, а саме наявність крововиливів під м`яку мозкову оболонку та забою головного мозку в проекції крововиливів в м`які тканини голови та зовнішніх тілесних ушкоджень найбільш ймовірний механізм утворення закритої черепно-мозкової травми внаслідок нанесення ударів тупими предметами у вищевказані ділянки, якими могли бути руки, ноги, дерев`яна палиця» з судово-медичної точки зору з урахуванням наявності крововиливів і ділянки забою головного мозку на базальній поверхні в лівій скроневій ділянці, крововиливів в ділянці лівої півкулі мозочка та в лівий бічний шлуночок головного мозку? Якщо так, то які з зовнішніх тілесних ушкоджень є точками прикладання травмуючої сили?

7. Чи могла черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 утворитися внаслідок падіння, та удару (ударів) головою до травмуючої (травмуючих) поверхні (поверхонь)? Якщо так, то чи є судово-медичні дані, які б вказували на можливість вільного падіння чи падіння з прискоренням?

8. До якого ступеня тяжкості відносяться тілесні ушкодження (кожне з тілесних ушкоджень ), що були у ОСОБА_7 ?

9. Чи маються розбіжності або невідповідності між зазначеними тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 у медичних документах та у висновку експерта № 38 від 10 серпня 2018 року? Якщо так, то в чому вони полягають, та чи мають причинно-наслідковий зв`язок (у разі встановлення інших тілесних ушкоджень) з фактом травмування від нанесених ударів чи ударів до травмуючих поверхонь при вільному падінні або падінні з прискоренням?

10. Яка безпосередня причина смерті ОСОБА_7 ? Чи знаходиться вона у прямому чи опосередкованому зв`язку з травмуванням від нанесених ударів чи ударів до травмуючих поверхонь при вільному падінні або падінні з прискоренням ?

11. Коли настала смерть ОСОБА_7 ?

12. Чи науково достовірним є підсумок експерта «Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 1414818 Івано-Франківської ОКЛ, смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05:15 год, що не суперечить судово-медичним даним», з урахуванням наведених у протокольній частині висновків експерта № 38 даних щодо характеристики та розвитку ранніх трупних явищ? Якщо ні, то в чому полягає невідповідність підсумку?

13. До яких патологічних станів належить зазначений судово-медичним експертом у протокольній частині висновку експерта № 38 від 10 серпня 2018 року стан «Відмічається деформація кісток черепа в тімяно-потиличній ділянці справа, сплощення в напрямку справа наліво, ззаду наперед», а також надати йому судово-медичну оцінку та встановити причинно-наслідковий зв`язок з летальним наслідком?

14.Чи проведено судово-медичним експертом судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 (обсяг та якість зовнішнього, внутрішнього дослідження, обсяг, кількість та джерела отриманого біопатологічного матеріалу для проведення судово-медичних лабораторних експертиз, інші дії) у відповідності з характером тілесних ушкоджень, причини смерті та регламентуючих документів затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року? Якщо ні, то в чому полягають дані невідповідності, та які їх наслідки для повноти і якості судово-медичних підсумків?

15. Чи правильно та в повному обсязі проведено діагностування та чи належним чином і чи у відповідності з наявними у нього тілесними ушкодженнями і захворюваннями була надана медична допомога ОСОБА_7 на догостіпальному етапі?

16. Чи правильно та в повному обсязі проведено діагностування та чи належним чином і чи у відповідності з наявними у нього тілесними ушкодженнями і захворюваннями була надана медична допомога ОСОБА_7 під час перебування на лікуванні у Рогатинській центральній районній лікарні?

17. Чи правильно та в повному обсязі проведено діагностування та чи належним чином і чи у відповідності з наявними у нього тілесними ушкодженнями і захворюваннями була надана медична допомога ОСОБА_7 під час перебування на лікуванні у Івано-Франківській обласній клінічній лікарні?

18. У разі встановлення порушень в діагностуванні та лікуванні ОСОБА_7 .на різних етапах надання медичної допомоги, вказати їх, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між порушеннями та летальним наслідком.

19. Чи страждав до настання смерті ОСОБА_7 якими-небудь захворюваннями, чи сприяли наявні захворювання настанню смерті, чи були ці захворювання причиною його смерті?

20. Якщо такі захворювання могли перебувати у причинно-наслідкових зв`язках з летальним наслідком, то чи можна було при своєчасному діагностуванні, виявленні та лікуванні вказаних захворювань відвернути смерть ОСОБА_7 ?

21. Якщо медична допомога була надана неналежним чином та неналежно проведене лікування, то чи знаходиться у причинному зв`язку смерть ОСОБА_7 з неналежно наданою йому медичною допомогою та лікуванням чи з характером захворювань (чи тілесних ушкоджень)?

22. Якщо смерть ОСОБА_7 настала через неналежно надану йому медичну допомогу та неправильне лікування, то з чиєї вини безпосередньо настала його смерть?

23. Чи малося у ОСОБА_7 за життя аневризматичне поширення аорти? Чи маються за даними ренгендіагностичних методів дослідження дані які свідчать про наявність у ОСОБА_7 патологічного стану «гемомедіатінум»? У разі наявності таких патологічних змін вказати, їх характер, перебіг та причинно-наслідкові зв`язки з летальним наслідком?

24. Чи відповідає протокольна частина висновку експерта № 38 від 10 серпня 2018 року в частині «Внутрішнє дослідження» щодо опису та характеру внутрішніх органів, встановленим у ОСОБА_7 захворюваннями, та даним медичних документів, які подані на експертизу? (медичні карти стаціонарного хворого, рентгенограми, комп`ютерні томограми, лабораторні обстеження, тощо).

25. Чи вживав ОСОБА_7 до поступлення на стаціонарне лікування алкогольні напої, якщо так, то в якій кількості, та яка ступінь алкогольного сп`яніння ?

Проведення комісійної судово-медичної експертизи доручити експертам Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» (місцезнаходження: 04112, м.Київ, Шевченківський район, вул. Дорогожицька, буд. 9).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384-385 КК України.
Для проведення експертизи експертам направити матеріали кримінального провадження та медичну документацію.
Роз`яснити експертам, що згідно положень ч.3 ст.102 КПК України, якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку.
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 26 листопада 2020 року до 13 год 00 хв.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1