Справа № 569/315/21
УХВАЛА

29 січня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця аул. Каменномост Карачаєвського району Карачаєво-Черкеської Республіки, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина Російської Федерації, з середньою повною освітою, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, ?

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 15 грудня 2020 року, у вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча з урахуванням ситуації та обстановки, що склалася та стану алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_7 , повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 , умисно наніс останньому один удар тильною стороною долоні по голові, від якого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому головою об підлогу, що призвело до внутрішньочерепної травми з травматичною субдуральною гематомою, яка стала причиною смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні КП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради по вул.Карнаухова, 25а в м.Рівне
Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2020 року за №0004424, за попередньою правовою кваліфікацією ст. 128 КК України.
18 грудня 2020 року правову кваліфікацію змінено зі ст.128 КК України на ч.2 ч.121 КК України.
28 грудня 2020 року правову кваліфікацію змінено з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.
За результатами досудового розслідування, 29 грудня 2020 року по даному факту ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене з необережності.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України у ході досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Санкцією ч. 4 ст.152 КК України встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 може бути застосований.
Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, а саме:
Може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, з моменту повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, розуміючи реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого безальтернативно передбачає позбавлення або обмеження волі, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Окрім цього потрібно враховувати відсутність у підозрюваного рухомого і нерухомого майна та фактичного місця проживання, що свідчить також про відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 , який є неодруженим та не має постійного місця роботи.
Окрім цього, 30 грудня 2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене, а підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук.
У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно його запобіжного заходу тримання під вартою, повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на даний час слідчим відділом Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області проводять першочергові слідчі (розшукові) дії, встановлюються обставини даного кримінально правопорушення, всі докази, в тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній, будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду. В разі обрання до нього більш м`якого запобіжного засобу, може знищити речові докази та інші сліди вчинення злочину, що підтверджують його вину.
незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи, що після отримання копій матеріалів про обрання запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_5 стане відоме місце їх проживання, тому є всі підстави вважати, що у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, він шляхом вмовлянь та погроз, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а саме з метою зміни їх показань, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню.
перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників.
може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вказане свідчить про те, що він в подальшому може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.
Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігти переховування від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, необхідно застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні старшого слідчий слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004424 від 16 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2020 року за №0004424, за попередньою правовою кваліфікацією ст. 128 КК України.
18 грудня 2020 року правову кваліфікацію змінено зі ст.128 КК України на ч.2 ч.121 КК України.
28 грудня 2020 року правову кваліфікацію змінено з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.
За результатами досудового розслідування, 29 грудня 2020 року по даному факту ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
30 грудня 2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене, а підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук.
О 18 год. 27.01.2021 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.
Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він раніше згідно ст. 89 КК України не судимий, працездатний, непрацюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а також, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення покарання, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вказане свідчить про те, що він в подальшому може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою ст. 183 КПК України.
Однак, відповідно до п. 1,2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства та/або який спричинив загибель людей.
Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця аул. Каменномост Карачаєвського району Карачаєво-Черкеської Республіки, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина Російської Федерації, з середньою повною освітою, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, а саме до 28.03.2021 року.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 27.01. 2021 року.
Встановити строк дії ухвали до 28.03.2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1