печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1242/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: ОСОБА_3 ,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що висновки слідчого про відмову у визнанні його потерпілим не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, відтак постанова є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову, зобов`язати слідчого повторно розглянути питання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року та визнати протиправною бездіяльність слідчого щодо неознайомлення з правами та обов`язками потерпілого.

В судове засідання з`явилась особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час. Місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за його відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу з викладених у ній підстав, просив задовольнити.

Вислухавши думку ОСОБА_3 в обґрунтування скарги, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2020 року за № 0001910 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, за заявою ОСОБА_3

04.11.2020 року ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, одержано клопотання ОСОБА_3 про залучення до вищевказаного провадження в якості потерпілого.

Постановою Слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 13.11.2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, зміст оскаржуваної постанови не відповідає положенням ст. 110 КПК України. Зокрема, постанова на містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання заявнику шкоди. Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року, слідчий зазначив, що будь-яких даних щодо завдання ОСОБА_3 шкоди у кримінальному провадженні не встановлено.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_3 наведено конкретне обґрунтування для визнання останньої потерпілою у кримінальному провадженні з підстав заподіяння їй шкоди.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення, які передбачені ст. 110 КПК України, однак є недостатньо вмотивованою з огляду на те, що слідчим не надана правова оцінка статусу ОСОБА_3 .

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо вимог ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого повторно розглянути питання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року, то вони не підлягають задоволенню, оскільки за відсутності рішення про відмову у залученні потерпілим, особа, яка звернулась із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заявою про залучення її до провадження як потерпілого, наділена процесуальними правами потерпілого.

Також, не підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльність слідчого щодо неознайомлення з правами та обов`язками потерпілого, оскільки, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 307 КПК України, не входять до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову Слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року, задовольнити частково.

Постанову Слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001910 від 24.09.2020 року скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1