У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5019/20

№ 1-кс/183/1671/20

07 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000871 від 06 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,за участю сторін кримінального провадження:

власника майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6

та слідчого ОСОБА_3

встановив :

19.05.2020 р. до Новомосковського ВПГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що відносно неї її колишній співмешканець ОСОБА_5 вчиняє дії які пов`язані із психологічним насиллям, погрозами фізичної розправи. 28.07.2020 р. до Новомосковського ВПГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що її колишній співмешканець ОСОБА_5 умисно пошкодив її транспортний засіб «Форд Транзит» НОМЕР_1 .

31.07.2020 року постановою процесуального керівника Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 кримінальне провадження за №0001074 та кримінальне провадження за №0000871, були об`єднанні в одне кримінальне провадження за № 0000871.

31.07.2020 р. допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 показала, що дійсно з 2013 року по кінець жовтня 2019 року між нею та ОСОБА_5 , який використовує телефонні номери НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мали місце стосунки, які були припинені за її ініціативою з причини систематичного приниження ним її жіночої честі та гідності. Після припинення їх стосунків і до теперішнього часу ОСОБА_5 систематично мстить за те, що вона не побажала мати з ним статеві стосунки. З кінця жовтня 2019 року ОСОБА_5 регулярно як особисто так і через третіх осіб погрожує їй, як шляхом відправлення повідомлень на її номер телефону НОМЕР_5 , так і в усній формі, фізичною розправою та пошкодженням її майна.

20.08.2020 року кримінальне провадження за №0000871, процесуальним керівником Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 було перекваліфіковано на ст. 126-1 КК України.

В ході допиту в якості свідка ОСОБА_5 повідомив свої анкетні данні, в яких вказав свій актуальний номер телефону066-423-74-79.

23.09.2020 в період часу з 15:41 год. по 15:46 год. на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області №1-кс/183/1378/20 від 15.09.2020 р. було проведено обшук домоволодінні та за участю ОСОБА_5 , якийвидав вказані в ухвалі мобільні телефони із сім-картками, а саме мобільний телефон «Samsung»imei 1: НОМЕР_6 ,imei2: НОМЕР_7 з сім-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та мобільний телефон «Nomi», imei 1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 з сім-картками НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , які слідчим були вилучені.

23.09.2020 р. вилучені речі під час обшуку були визнанні речовим доказом по кримінальному провадженні.Враховуючи те, що вилучене в ході обшуку майно, зокрема мобільний телефон «Samsung» в чохлі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_6 ,imei2: НОМЕР_7 з сім-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та мобільний телефон «Nomi»,imei 1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 з сім-картками НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , необхідні для припинення ОСОБА_5 злочинної діяльності та для призначення в подальшому судових експертиз, які будуть доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Тим самим виникла необхідність забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вищевказаного майна.
24.09.2020 р. до Новомосковського міськрайонного суду було надіслано клопотання про арешт майна, тобто в строк передбачений ч.5 ст.170 та ч.1 ст.172 КПК України, яке було задоволено. 27.11.2020 р. до Новомосковської місцевої прокуратури надійшла ухвала Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2020 р. про скасування ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000871.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення, їх збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин та на теперішній час не встановлені, на час розслідування, на них слід накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.

В судовому засіданні слідчий СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській слідчий клопотання підтримав, зазначив, що підозра нікому не пред`явлена по кримінальному провадженні.
Представник власника майна ОСОБА_6 зазначив, що згоден частково з клопотанням, власник не проти заборони відчуження, але бажає користуватися телефоном, тому, що там є телефони родини, робочі номери. Слідчий може скопіювати номери, та залишити собі інформацію.
Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та просить телефони передати йому на зберігання.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, дослідивши обставини справи, дійшов наступних висновків.
23 вересня 2020 р. постановою слідчого слідчого відділу Новомосковського ВПГУНП України в Дніпропетровській області мобільний телефон «Samsung» в чохлі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 з сім-картками, які мають номери: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ., та мобільний телефон «Nomi», imei 1: НОМЕР_10 , imei 2: НОМЕР_11 з сім-картками, які мають номери: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-УПІ від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правовупідставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на нормизакону.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

-підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

-перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

-розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Однак зазначених вимог закону слідчий, не дотримався.Так, із клопотання слідчого про арешт майна, зяким він звернувся до суду 27.11.2020 р. вбачається, що він, як на підставу для накладення арешту на майно, посилається на ч. 2 ст. 170 КПК України та зазначає, що з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення, їх збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин тана теперішній час не встановлені, на час розслідування, на зазначене майно слід накласти арешт, який полягає у забороні будь-кому розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання про арешт майна, встановив, що, клопотання слідчогонеміститьвідомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений у ньому цивільний позов.Крім того, до клопотання також мають бути додані оригінали та копії документів та іншихматеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.У клопотанні слідчого відсутні вказані вище документи, що мають значення для вирішення клопотання, крім того, у ньому не наведено достатніх аргументів з приводу необхідності застосування саме таких заходів забезпечення кримінального провадження щодо вилученого майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий не взяв до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з врахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,
постановив :

клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна - повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 годин з дня отримання ухвали.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1