ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7280/20 Номер провадження 11-сс/814/777/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ухвала сл.судді
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі: прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання по кримінальному провадженню № 0000365 від 07.07.2020 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Лубни Полтавської області, з середньою освітою, працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, наявність другої групи інвалідності, як інвалід війни, характеристику, наявність повідомлення про підозру, інші обставини справи, та з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначають, що прокурором не доведені ризики передбачені ст.177 КПК України. Просить взяти до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на уториманні жінку інваліда та батьуа похилого віку, матеріальна шкода не завдана, потерпілий не зазнав фізичного, психологічного примусу, вина не доведена, підозра не обгрунтована та не підтверджена.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2020 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Лубни Полтавської області, висловили незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_10 про передачу їм грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.

При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 погрожували потерпілому ОСОБА_10 3 фізичним насильством.

Так, 07.08.2020 об 20 год. 25 хв. ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_9 одержав від потерпілого ОСОБА_10 поблизу зупинки громадського транспорту «Вишневецьких», що розташована навпроти житлового будинку по вул. Першотравневій, 12 у м. Лубни Полтавської області обумовлену суму грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, чим довів спільний із ОСОБА_9 злочинний умисел до кінця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника на підтримання своєї апеляційної скарги, промову прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його задоволення, оскільки більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32,SeriesA, № 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням насильства, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , який розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив про обставини передачі ним грошових коштів у сумі 1000 доларів США підозрюваному ОСОБА_12 ,протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 07.08.2020; протоколом огляду місця події від 07.08.2020, у ході якого вилучено грошові кошти у сумі 1000 доларів США із відповідними серіями та номерними позначеннями; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «ІльгарМаммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного,в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки останній ретельно приховував та маскував свою злочинну діяльність; ці обставини підтверджують про схильність підозрюваного до вжиття заходів з метою переховування, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого по кримінальному провадженню з метою зміни його показань на його користь, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування, у проведенні наступних слідчих дій з метою встановлення всіх обставин, оскільки потерпілий є мешканцем м. Лубни Полтавської області, а підозрюваний проживає у сусідньому місті Миргород та часто відвідує м. Лубни; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як характер підготовки вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення вказують, що підозрюваний схильний до вчинення кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у звязку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення..

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_13 . Рябішин.