УХВАЛА

16 січня 2021 року
м. Київ

справа № 333/685/19
провадження № 51-6299 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі представник потерпілого порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Так, у касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 не сформулював прохання до суду касаційної інстанції, яке б узгоджувалось з вимогами статті 436 КПК.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.
Вимога до суду касаційної інстанції має відповідати вказаній статті.
За правилами частин 1 і 2 ст. 437 КПК, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, а обвинувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подано, в тому числі, потерпілим.
Проте представник потерпілого, вказуючи на незаконність оскаржуваного судового рішення, просить змінити вирок суду першої призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді двох років обмеження волі. Вказане не узгоджується з вищенаведеними статтями.
Також представник потерпілого, оскаржуючи вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції у тексті скарги, посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, тоді як у прохальній її частині разом з тим просить змінити тільки вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжявід 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 . Тобто зі змісту скарги не зрозуміло предмету оскарження, що не узгоджується з положеннями статті 436 КПК з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху, надати представнику потерпілого строк для усунення недоліків.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим статтею 427 КПК, Суд, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, залишити без руху.
Встановити, що зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо недоліки касаційної скарги не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3