Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/651/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргузахисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 13.09.2020 включно.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020, ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 13.09.2020 включно.
Районний суд мотивував своє рішення тим, щоіснує реальний ризик уникнення ОСОБА_7 від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого останнім в період іспитового строку, що він не має сталих соціальних зв`язків, відсутні офіційні джерела доходу, що в сукупності з попередньою поведінкою обвинуваченого також свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020 та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
При цьому, захисник вказує на те, що кваліфікація інкримінованого ОСОБА_7 злочину не відповідає фактичним обставинам події, оскільки потерпілий вказує, що добровільно надав телефон ОСОБА_7 та потім залишивши його пішов до будинку, а коли повернувся то ОСОБА_7 з телефоном вже не було.

Вказує і на те, що ОСОБА_7 готовий співпрацювати та допомогти суду розібратися у зазначеній події та готовий нести справедливе покарання. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , де проживає разом з братом, у належному йому будинку. Наявність постійного місця проживання та родини говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. Просить врахувати і те, що ОСОБА_7 працює неофіційно у похоронному бюро та має власний дохід.

Таким чином захисник вважає, що в ухвалі суду недостатньо обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України, а тому підстав для продовження ОСОБА_7 такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою об`єктивно не має, у зв`язку з чим вважає, що ухвала суду першої інстанції є необгрунтованою та незаконною, а посилання суду на те, що до обвинуваченого неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є помилковим.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину. Також, судом обґрунтовано враховано, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не має офіційних джерел доходу та данні про його особу, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за злочини проти власності, при цьому знову вчинив новий корисливий злочин під час іспитового строку, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок та те, що на шлях виправлення він не став, належних висновків для себе не зробив.
З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 25.07.2020, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.
Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020, якою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 13.09.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2