Єдиний унікальний номер 205/5805/20
Провадження № 1-кп/205/1110/20
У Х В А Л А
4 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні № 0000041 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Азербайджану, громадянки Азербайджану, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має, у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

3 серпня 2020 року в провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.

Проте, ознайомившись із обвинувальний актом, суддя приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду кримінального провадження на його підставі з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і який повинен відповідати вимогам, передбаченими у ст. 291 КПК України.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість, обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 , місить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та його правову кваліфікацію, проте, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 не містить формулювання обвинувачення, за яким обвинувачується ОСОБА_2 .

Відсутність формулювання обвинувачення, яке висунуто обвинуваченій ОСОБА_2 позбавляє можливості суду визначити межі обвинувачення та забезпечити дотримання положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду.

Окрім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має бути зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Натомість, у обвинувальному акті відносно ОСОБА_2 к не зазначено про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують її покарання, проте зазначено про відсутність встановлених обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання ОСОБА_3 , якій даним обвинувальним актом жодного обвинувачення не висувалося.

Згідно ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Натомість, у порушення вимог зазначеної норми процесуального закону, в обвинувальному акті наряду з підписом начальника СД Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, міститься підпис прокурора з приміткою «погоджено», що вказує не на підписання процесуального документу прокурором, як особою, яка його прийняла, а погодження з його змістом. Окрім того, чинними нормами КПК України не передбачено погодження прокурором обвинувального акту.

Вищенаведені недоліки обвинувального акту відносно ОСОБА_2 , у своїй сукупності, унеможливлюють його призначення до судового розгляду, оскільки вказані недоліки та порушення норм процесуального законодавства, допущені при його складанні, не можуть бути виправлені під час судового провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30 КПК України.

Із змісту норм ч. 1 ст. 381 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку суд відразу призначає судовий розгляд.

Однак, за загальними правилами судового провадження, передбаченими Розділом VI КПК України, зокрема ст. ст. 314, 315 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження може бути призначений у випадках, коли не будуть встановлені підстави для повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, змагальність та диспозитивність кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на викладене, та враховуючи засади законності, змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суддя приходить до висновку про необхідність в порядку аналогії закону застосувати норми ст. 314 КПК України та повернути обвинувальний акту відносно ОСОБА_2 прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України та неможливістю призначення його до судового розгляду.

Окрім того, суддя звертає увагу на чисельні описки, технічні та стилістичні помилки у тексті обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_2 , які самі по собі не обумовлюють невідповідності обвинувального акту вимогам процесуального закону та не являються самостійними підставами для прийняття рішення про повернення обвинувального акту, проте є неприпустимими при оформленні процесуальних документів у кримінальному провадженні, які видаються від імені посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 110, 291, 314, 315, 372, 381 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повернути прокурору Дніпровської місцевої прокуратури № 4 для усунення невідповідності вимогам закону.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня отриманні її копії до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1