Справа № 211/3934/17
Провадження № 1-кп/211/53/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001247 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Озери РФ, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який на утримані малолініх, неповнолітніх дітей не має, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 19.02.2017 року разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , знаходилися за адресою спільного мешкання в будинку АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, приблизно о 14.00 годин до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийшли раніше знайомі їм ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою спільного проведення часу, та вживання спиртних напоїв.

Приблизно о 15.00 годин 19.02.2017 року, між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншою сторони виник словесний конфлікт, на грунті ревнощів та раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_4 почав висловлюватись в сторону ОСОБА_6 нецензурною лайкою та образливими словами, на що остання намагалась його заспокоїти, що ще більше обурило ОСОБА_4 і в цей же момент в нього раптово виник злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, діючи без мети умисного протиправного заподіяння смерті останній, ОСОБА_4 встав зі стільця, взяв зі столу в праву руку кухонний ніж і тримаючи вказаний ніж у правій руці, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_6 , яка в цей момент сиділа на стільці, умисно, цілеспрямовано наніс останній один удар лезом вказаного ножу в область шиї, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї, з пошкодженням щитоподібного хрящу, з подальшим проникненням у трахею, яка ускладнилась розвитком посттравматичного хондроперіхондріту (запальний процес гортані), які згідно висновку експерта № 1219 від 27.07.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя П. 2.1.3 "і" Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 року № 6.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, та пояснив суду, що дійсно в обідній час 19.02.2017 року між ним та його співмешканкою ОСОБА_6 виник конфлікт на підставі ревнощів в ході якого він, діючи без мети заподіяння смерті останній, взяв зі столу в праву руку кухонний ніж і тримаючи вказаний ніж у правій руці, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_6 , яка в цей момент сиділа на стільці, наніс удар в область шиї. Наполягав на тому, що коли наносив цей удар, діяв без мети її вбивства та не бажав заподіювати глибоких ран. Вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується письмовими доказами по кримінальному провадженню, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2017 року, згідно якого 14.07.2017 року до Довгинцівського ВП КВП з письмовою заявою звернулась гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 19.02.2017 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 в ході сварки на грунті неприязних відносин, наніс гр. ОСОБА_6 один удар ножем в область шиї, в результаті чого спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження ( т. 1, а.с.2) ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.07.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 19.02.2017 року приблизно о 15.00 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , спричинив їй тілесні ушкодження, наніс удар ножем в область шиї, при цьому очевидцями вказаного кримінального правопорушення були ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с.2) ;
- випискою КЗ "Криворізька міська лікарня № 1 ДОР" № 1298/191 з медичної карти хворої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої потерпіла ОСОБА_6 проходила лікування в отоларингологічному відділенні КЗ "Криворізька міська лікарня № 1" ДОР в період з 20.02.2017 року по 24.02.2017 року з заключним діагнозом: інфікована різана рана шиї з пошкодженням гортані, посттравматичний хондоропериперихондрит гортіні (т. 1 а.с.5-6) ;
- рапортом інспектора-чергового ЧЧ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 20.02.2017 року, згідно якого з КЗ "Криворізька міська лікарня № 1 ДОР" надійшло повідомлення, що ними надано медичну допомогу гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , діагноз інфікована різана рана шиї з пошкодженням гортані, травму отримала 19.02.2017 року о 20.00 год., від буль-яких пояснень відмовляється, направлено СОГ (т. 1, а.с.22) ;
- протоколом проведення слідчого експерименту, складеного слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 10.08.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 за участю понятих розказала та показала, яким чином обвинувачений ОСОБА_4 наніс їй удар ножем в область шиї (т. 1, а.с.40-41);

- протоколом проведення слідчого експерименту, складеного слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 10.08.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 за участю понятих розказала та показала, яким чином обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілій ОСОБА_6 удар ножем в область шиї; (т. 1, а.с.44-46)

- протоколом прод`явлення речей для впізнання від 10.08.2017 року, складеного старшим слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , за участю понятих від 10.08.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 серед пред`явленних для впізнання кухонних ножів, впізнала ніж, який знаходиться під номером 3, яким ОСОБА_4 наніс удар в область шиї ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження 19.02.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.46-47) ;

- протоколом проведення слідчого експерименту, складеного старшим слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 15.08.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_7 за участю понятих розказав та показав, яким чином обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілій ОСОБА_6 удар ножем в область шиї (т. 1 а.с.65-67);

- протоколом проведення слідчого експерименту, складеного старшим слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 22.08.2017 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 за участю понятих у присутності захисника ОСОБА_13 розказав про обставини, що відбулись 19.02.2017 року під час яких потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження ножем в область шиї, розказав та показав, яким чином потерпіла отримала тілесне ушкодження в область шиї (т. 1 а.с.70-72);

- картою виїзду швидкої медичної допомоги № 475 А від 20.02.2017 року, згідно якої потерпілій ОСОБА_6 20.02.2017 року була викликана швидка медична допомога за адресою: АДРЕСА_1 , з попереднім діагнозом інфікована різана рана, пошкодження трахеї (т. 1 а.с. 79) ;
- висновком експерта № 1219 від 27.07.2017 року, згідно якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї виявлене тілесне ушкодження локалізація якого була наступною: різана рана передньої поверхні шиї з пошкодженням щитоподібного хрящу з подальшим проникненням у трахею, яка ускладнилась розвитком посттравматичного хондроперіхондріту( запальний процес гортані). Характер тілесного ушкодження у потерпілої свідчить про те, що ушкодження у неї виникло від твердого предмету з обмежено-подовгуватою контактуючою поверхнею, що мав ріжучий край по типу протягування, яким могло бути лезо клинка ножа. Потерпілій було завдано одне прикладання фізичної сили травмуючим предметом в передню поверхню шиї. Тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись при механізмі вказаному в матеріалах призначеної експертизи. Виявлене у неї ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Характер виявленого ушкодження в наданих медичних документах на ім`я потерпілої, свідчить, що термін його виникнення може відповідати 19.02.2017 року (т. 1 а.с.85-86);
- висновком судово-психіатричного експерта № 164 від 22.08.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні інкримінованого йому діяння. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час будь-яким психічним захворюванням також не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу інкримінованого йому злочину ( 19.02.2017 року) у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Поняття осудність, неосудність, обмежена осудність є юридичними, до компетенції комісії судово-психіатричної експертизи не входять та є прерогативою суду. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом на теперішній час у застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.с. 90-96);
- висновоком експерта № 1457 від 29.08.2017 року, згідно якого враховуючи анатомічну локалізацію і характер виявленого у потерпілої ушкодження, дані за травмуючий предмет, кількість прикладення фізичної сили можливо зробити підсумок, що механізм його утворення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 10.08.2017 року. Беручи до уваги дані за травмуючий предмет, кількість та анатомічну ділянку прикладення фізичної сили можливо зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 під час проведення слідчих експериментів від 15.08.2017 року під час яких вони вказали однаковий механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій (т. 1 а.с. 99-100) .
Суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що його винуватість у інкримінованому злочині повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, поза розумним сумнівом, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопрушення знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та повністю доведена сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд керується вимогами ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичних обставин та його наслідків, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді реального позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 121 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.
При цьому суд вважає, що таке покарання є достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. Крім того, таке покарання узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною в тому числі в рішенні «Ізмайлов проти Росії», де ЄСПЛ вказав на те, що втручання вважається пропорційним, коли воно відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистого надмірного тягаря для особи.

До 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. 6 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII.
Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5ст. 72 КК України.
Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.
Положення ч. 5 ст.72 КК України в зазначених вище редакціях передбачають різні правила зарахування попереднього ув`язнення: 1) під час призначення покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1ст. 72 КК України; 2) під час призначення виду покарання, не вказаного в ч. 1ст. 72 КК України.
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч. 1ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Згідно з ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
29 серпня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок згідно якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIIв силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Аналізуючи вищенаведене, суд згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховує у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, починаючи з 11.08.2017 року по 25.07.2019 року (що становить 1 рік 11 місяців 14 днів) та з 27.04.2020 року до оголошення судом вироку (що становить 7 місяців 17 днів) та проводить його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, по кримінальному провадженню №0001247 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України заступником керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, діючого в інтересах держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особіКомунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 в розмірі 1036 гривень 84 копійки ( а.с. 14-15 т.2 позовна заява).
Відповідно до положень ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, який вчинив вказане суспільно небезпечне діяння.
В судовому засіданні обвинувачений позов прокурора визнав в повному обсязі, прокурор позовну заяву в інтересах держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» підтримала.

Згідно довідки-калькуляції від 30.08.2017 року слідує, що ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» в період з 20.02.2017 року по 24.02.2017 року з заключним діагнозом: інфікована різана рана шиї з пошкодженням гортані, посттравматичний хондоропериперихондрит гортіні,та витрати на її лікування склали 1036 гривень 84 копійки ( а.с. 17-18 т.2 довідка).

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений позов прокурора визнав в повному обсязі, розмір заявлених вимог підтвержується дослідженими в судовому засіданні доказами, керуючись вимогами ст. 128, 337 КПК України, суд приходить висновку, що позовні вимоги заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, діючого в інтересах держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, по вказаному кримінальному провадженню потерпіла ОСОБА_6 звернулася з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.
В той же час, потерпіла ОСОБА_6 в судові засідання не з`явилися, судовий розгляд неодноразово відкладався в зв`язку з її неявкою, як цивільний позивач свій позов не підтримала, клопотання про розгляд позову за її відсутності від неї до суду не надходили, обвинувачений з розміром заявлених потерпілою вимог не погодився та просив в зв`язку з неявкою потерпілої , позовну заяву залишити без розгляду.

Як слідує з положень ч.3 ст. 129 КПК України, у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Згідно ч.1 ст. 326 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що позовна заява потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, на підставі ч.1 ст. 326 КПК України підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє можливості ОСОБА_6 звернутися до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді пяти років двох місяців позбавлення волі.

На піставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час попереднього увязнення за період з 11.08.2017 року по 25.07.2019 року та з 27.04.2020 року до оголошення судом вироку, та проводити його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та вважати його таким, що повністю відбув призначене покарання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 - скасувати, звільнивши його з зали суду.
Цивільний позов заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, діючого в інтересах держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» - задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особіКомунального закладу «Криворізька міська клінична лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 1036 ( одна тисяча тридцять шість) гривень 84 копійки.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, - залишити без розгляду.
Речові докази: кухонний ніж, вилучений 10.08.2017 року під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1