Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/392/16-к
Провадження № 1-кп/506/17/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2020с.м.т.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.03.2016 року за №0000108 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою базовою освітою, зі слів - одруженого, раніше судимого:

1) 27 вересня 1999 року Одеським обласним судом за ч.3 ст.142, п.2 ч.1 ст.93, ст.42 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений умовно- достроково на підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2006 року на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 23 дня;

2) 10 грудня 2009 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 187, ч.1 ст.152, ч.1 ст.304, 70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі; 14.11.2014р. на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 24 дні;

3) 05 липня 2016 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі ; звільнився по відбутті покарання 10 лютого 2017 року;

4) 20 березня 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

5) 04 травня 2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;

6) 16 травня 2018 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.190,ч.4 ст.70 КК України до 1 року 11 місяців позбавлення волі; покарання відбув повністю.

Перебуває під вартою на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року по кримінальному провадженню №1-кп/404/370/18 (справа №404/975/18) по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2016 року близько 15.40 г ОСОБА_4 , який раніше був судимий за скоєння злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені, перебуваючи в кафе «Берізка», що розташоване в с.Ставрово Окнянського району Одеської області ,під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_7 помітив у останнього гаманець з грошима та вирішив заволодіти вказаними коштами.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка, на його переконання, виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заснув, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій ,передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з передньої кишені фартуха, який був на ОСОБА_7 , викрав гаманець, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 1253 грн, завдавши потерпілому ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 1253 грн..

Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 05 березня 2016 року він проїздив на мопеді через с.Ставрово Красноокнянського району Одеської області. Через несправність мопеда він зупинився біля кафе , де побачив , як пізніше йому стало відомо , ОСОБА_7 , який там же ,біля кафе , торгував м`ясом, салом та ковбасою. Вони розговорилися, він запитав ОСОБА_7 , де можна придбати масла для мопеда. Той йому сказав, що може принести його син. Він дав гроші на масло і син ОСОБА_9 приніс йому трохи масла для мопеда. Потім вони разом з ОСОБА_10 пішли в кафе ,де разом вживали спиртні напої . У кафе були також інші люди , і коли він витягнув із кишені пачку грошей, щоб розрахуватися за придбані пиріжки , спиртне та сок, то один із присутніх порадив йому «не світити грошима», щоб не попасти в халепу. Через деякий час, коли ОСОБА_7 вже був зовсім п`яний та заснув за столом, він вирішив їхати далі. Він вийшов з кафе ,постояв трохи на порозі і поїхав у напрямку м. Подільськ. Через деякий час, за залізничним переїздом, його догнала «дев`ятка» бордового кольору і коли порівнялися із ним, то хтось, відкривши двері автомобіля, ногою збив його з мопеду. Він впав і тоді побачив, що із зазначеного автомобіля вийшов син потерпілого ОСОБА_9 та ще один чоловік, як потім йому стало відомо, це був дільничний інспектор міліції. Вони почали його бити, вимагати гроші, які він нібито вкрав у потерпілого ОСОБА_11 . Він намагався їм пояснити, що це його гроші, але вони його зв`язали , кинули на землю і невдовзі приїхали спочатку працівники Котовського райвідділу, а потім і працівники Окнянського райвідділу. У його присутності приїхав евакуатор , на який завантажили його мопед, після чого евакуатор, як йому повідомили працівники поліції, повіз цей мопед у м.Котовськ на штрафмайданчик. Його ж відвезли у с.м.т. Красні Окни, де протримали в міліції три доби , протягом яких били та знущалися над ним, а відпустили лише після того, як він дав розписку, що немає до них будь-яких претензій. При цьому йому не повернули ні гроші, ні документи , ні мопед.

Потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що 05 березня 2016 року в с.Ставрово Красноокнянського району, де він і проживає, він торгував м`ясом біля кафе «Берізка» . Десь в обід на триколісному мопеді білого кольору під`їхав ,як потім йому стало відомо, ОСОБА_4 . Останній підійшов до нього, вони розговорилися і той поскаржився, що у нього «забарахлив» мотоцикл, якісь проблеми з маслом. Тоді він сказав своєму молодшому сину, щоб той дав масла , і коли той приніс масло, його старший син, який у той час проїздив поряд, зупинився і допоміг залити масло в мопед. Він же у цей час, почувши від ОСОБА_4 , що той є учасником АТО, запропонував йому залишитися у нього, переночувати , а поки що запросив випити. ОСОБА_12 погодився і вони спочатку випивали на вулиці, а потім, коли торгівля вже не йшла , його молодший син забрав залишки непроданого товару , а він з ОСОБА_13 пішли в кафе і там продовжували випивати. Він перейнявся повагою до ОСОБА_4 як до учасника АТО , він його пригощав спиртним, а на закуску у них була ковбаса власного виготовлення. Будь-чого іншого вони не купували і не їли. Він був вже дуже п`яним, практично заснув за столом, по якимось уривчастим спогадам він нібито згадує, що ОСОБА_12 взяв у нього гаманець із кармана фартуха, що був на ньому, але він зовсім не зважив на це, так як , мабуть , вважав, що ОСОБА_12 мав щось купити для них випити. Навіть коли його розбудила продавчиня кафе ОСОБА_14 , він не зреагував на її слова про викрадення у нього ОСОБА_13 гаманця, так як вважав, що той просто кудись вийшов, тим паче ,що той мав залишитися у нього ночувати. Лише коли до кафе приїхав його син, а ОСОБА_4 вже ніде не було, він зрозумів, що гроші дійсно у нього викрадено. У гаманці у нього спочатку було близько 1300 грн, із яких він розраховувався за випивку і там залишилися по одній купюрі по 500 грн та 200 грн , декілька - по 100 грн та 50 грн ,а також інші, дрібніші купюри. Його син разом з дільничним одразу поїхали за ОСОБА_13 в сторону ОСОБА_15 , пізніше до нього приїхали працівники міліції, відбирали заяву по крадіжку. Через деякий час слідчий гроші йому повернув і він ці гроші вже витратив, так як не знав ,що саме ці гроші потрібно зберігати до суду. Що стосується гаманця, то через деякий час йому повернули пустий гаманець, та сказали, що цей гаманець знайшли підлітки десь неподалік кафе і про це він повідомляв слідчого. На теперішній час у нього претензій до обвинуваченого немає, а покарання слід призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_14 суд повідомила, що 05 березня 2016 року була на роботі в кафе «Берізка» і бачила, як ОСОБА_16 біля кафе продав м`ясо, так як він ще брав у неї в кафе стіл. Десь в обідній час під`їхав , як їй потім стало відомо, ОСОБА_12 . Вони з ОСОБА_10 спочатку випивали на вулиці ,потім зайшли в кафе ,де продовжували випивати. ОСОБА_16 був вже геть п`яним і практично спав за столом, відкинувшись на стінку кафе. Вона знаходилася у приміщенні поряд з торговим залом, де вона зазвичай готує каву і в цей час ОСОБА_12 піднявся і намагався розбудити ОСОБА_9 , пропонуючи вийти на вулицю, але той спав і тоді ОСОБА_12 засунув руку у карман фартуха ,який був на ОСОБА_17 ,та витягнув гаманець темного кольору ,вона це чітко бачила, а потім їй здалося, що він подивився на неї , але вона в цьому не впевнена, бо дуже злякалася. У цей час в кафе ,крім неї, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 нікого не було. ОСОБА_12 був для неї чужою, незнайомою людиною і вона навіть побоялася вийти із того приміщення, де знаходилася, і лише після того, як ОСОБА_12 вийшов, вона почала будити ОСОБА_9 та сказала йому, що у нього вкрали гаманець, але ОСОБА_16 був настільки п`яний, що практично і не проснувся. Тоді вона почала дзвонити сину ОСОБА_9 ОСОБА_18 і коли додзвонилася, то повідомила про крадіжку. ОСОБА_12 у цей час стояв на ганку кафе і вона не виходила на вулицю, бо боялася, так як і на вулиці , як і у кафе, у цей час нікого не було.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що 05 березня 2016 року проїздив біля кафе «Берізка» в с.Ставрово Красноокнянського району, де його батько торгував м`ясом. Зупинившись, він підійшов до батька і побачив біля нього, як потім стало відомо, ОСОБА_4 , та свого молодшого брата, який приніс для мопеда ОСОБА_4 масло. Він допоміг залити масло у бачок мопеда і поїхав по своїм справам. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що ОСОБА_12 вкрав у його батька гаманець. Він одразу повідомив про це дільничного ОСОБА_20 і вони разом на його автомобілі під`їхали до кафе, де на порозі столи ОСОБА_21 і ОСОБА_14 , яка і повідомила, що ОСОБА_22 , напевно, поїхав в сторону Котовська. Вони по дорозі ще спитали перехожих щодо білого мопеда і ті підтвердили ,що той поїхав в сторону Котовська. За залізничним переїздом вони побачили білий триколісний мопед, догнали його, а ОСОБА_22 зупинив мопед, зліз з нього і почав тікати в полк, але впав. Впавши, із кишені почав викидати гроші, ще були якісь таблетки, картка про залог. Дільничний його затримав і в цей час приїхали працівники міліції із ОСОБА_15 , а невдовзі із ОСОБА_23 . Оформленням всіх документів займалися працівники Красноокнянського райвідділу, а мопед ОСОБА_4 забрав евакуатор, який був викликаний, як йому здається ,працівниками Котовського райвідділу міліції.

Свідок ОСОБА_24 повідомив суд , що 05 березня 2016 року допомагав своєму батькові ОСОБА_7 торгувати м`ясом біля кафе «Берізка» в с.Ставрово Окнянського району . Десь в обід під`їхав на мопеді ОСОБА_12 , якого він раніше не знав і не бачив, та попросив десь знайти масла до мопеду. Він дав йому масло, яке було в бардачку його мопеда, при цьому ОСОБА_12 не пропонував заплатити за масло , а він і не казав, щоб той йому платив. Через деякий час він забрав додому непродане м`ясо, а батько залишися з ОСОБА_13 в кафе і лише ввечері йому стало відомо , що ОСОБА_12 у батька вкрав гроші.

Свідок ОСОБА_25 повідомив суд, що пообідді 05 березня 2016 року під`їхав до кафе «Берізка», і там ОСОБА_14 та ОСОБА_19 повідомили, що тільки що у останнього невідомий чоловік викрав гроші.

Свідок ОСОБА_26 повідомив, що у 2016 році він служив у Красноокнянському РВ на посаді дільничного інспектора і 05 березня 2016 року десь після обіду до нього під`їхав ОСОБА_19 і повідомив, що у його батька ОСОБА_7 в кафе «Берізка» вкрали гроші. Вони на автомобілі ОСОБА_9 під`їхали до кафе, і ОСОБА_14 повідомила, що тільки нещодавно ОСОБА_12 , / прізвище потім йому стало відомо/, на білому мопеді поїхав в сторону м.Котовськ . Вони поїхали наздогін і за переїздом догнали вказаний мопед, але ОСОБА_12 , побачивши їх, покинув мопед і почав втікати в поле, але спіткнувшись , впав, і вони його наздогнали. ОСОБА_22 почав викидати гроші з лівого кармана і ці гроші залишилися на землі . Він утримував ОСОБА_4 , а ОСОБА_16 дзвонив батькові, щоб довідатися , скільки у того було коштів. Той сказав ,що близько 1300 грн. В цей час приїхали працівники Котовського райвідділу міліції ,яких він викликав, коли вони наздоганяли ОСОБА_4 . Вони разом дочекалися слідчо-оперативну групу Красноокнянського РВ, ті незабаром приїхали і саме вони вилучали гроші та оформлювали відповідні документи. Грошей було приблизно 1200-1300 грн ; будь-яких особистих документів чи документів на мопед він не бачив.

Свідок ОСОБА_27 суду повідомив, що він 05 березня 2016 року запрошений як понятий при складанні протоколу огляду ,який відбувався за залізничним переїздом, неподалік с.Соболівка Котовського району Одеської області . Він пам`ятає, що на капоті автомобіля були розкладені купюри різного номіналу, десь близько тисячі гривень . Із розмов він зрозумів, що ці гроші були викрадені ОСОБА_13 .

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_29 суду повідомив, що він 05 березня 2016 року перебував у складі слідчо-оперативної групи і після надходження повідомлення про викрадення в с.Ставрово у ОСОБА_9 коштів десь трохи більше 1000 грн він виїхав на місце події. Йому було відомо, що невідома особа, пізніше йому стало відомо, це був ОСОБА_12 , втікав на мопеді в сторону м.Котовська /Подільська/. Прибувши на місце ,він побачив ОСОБА_4 , дільничного ОСОБА_20 , сина ОСОБА_18 і слідчо-оперативну групу з Подільська. Гроші лежали на землі , а ОСОБА_12 був поряд з мопедом. Він провів огляд місця події, вилучив грошові кошти і затримав ОСОБА_4 на три години для складання процесуальних документів. Жодних процесуальних рішень щодо мопеда ОСОБА_4 або вказівок щодо його транспортування він не давав.

Свідок ОСОБА_30 суду повідомив, що в холодну пору року, точно він не пам`ятає, 2016 року він був у складі слідчо-оперативної групи і за вказівкою чергового , виїхав в складі групи в сторону с.Ставрово, так як надійшла інформація про викрадення грошей в цьому селі і особа, яка нібито вкрала гроші, рухається в сторону Подільська і цю особу переслідують працівники Красноокнянського РВ . Тому вони їхали назустріч, для надання допомоги в затриманні вказаної особи. Десь в 2-3 км від Подільська, неподалік с.Соболівка , він побачив дільничного, підозрюваного у скоєнні крадіжки та ще якусь особу .Дільничний повідомив, що підозрюваний скоїв викрадення грошей і намагався втекти, а дільничний його наздогнав. Жодних процесуальних рішень він не приймав і процесуальних документів не складав. Вони дочекалися СОГ з Красноокнянського РВ та повернулися до ОСОБА_31 .

Судом також були досліджені письмові докази, надані прокурором :

- виписка із ЄРДР від 06.03.2016 року за №0000108, згідно з якою за заявою ОСОБА_7 внесена інформація про відкрите викрадення у нього в кафе «Берізка» в с.Ставрове ОСОБА_13 гаманця із коштами у сумі 1253 грн /т.2 ,а.п.129/

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , датованого 05 березня 2016 року, у якому останній повідомляє про викрадення у нього чоловіком на ім`я ОСОБА_32 в кафе «Берізка» в с.Ставрове Красноокнянського району під час спільного вживання спиртних напоїв гаманця , у якому було 1253 грн / т.2, а.п. 130/.

- протокол огляду від 05 березня 2016 року , в ході якого на ділянці автодороги Р 33 сполученням с.Ставрове- с.Соболівка- м.Котовськ, на відстані 5 км від с. Ставрове , на узбіччі вказаної автодороги виявлено грошові кошти в сумі 1253 грн, і учасник огляду ОСОБА_19 повідомив, що вказані гроші були викрадені у його батька ОСОБА_7 невідомим чоловіком ,який і був ними затриманий . / т.2,а.п. 131-132 /;

- протокол огляду від 05 березня 2016 року ,з долученими до нього фототаблицями, в ході якого в с Ставрово були оглянуті вилучені гроші у сумі 1253 грн : одна купюра номіналом 500 грн, одна купюра номіналом 200 грн, три купюри по 100 грн, три купюри по 50 грн , одна купюра в 20 грн , десять купюр по 5 грн, шість купюр по 2 грн, двадцять одна купюра по 1 грн / т.2, а.с.133-135/, які постановою від 06 березня 2016 року визнані речовими доказами / т.2 а.п.138/;

- розписка ОСОБА_7 від 06 березня 2016 року про передачу йому раніше викрадених у нього коштів у сумі 1253 грн / т.2,а.с.137/ ;

- протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від 07 травня 2016 року , в ході якого останньому були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 2 ОСОБА_7 впізнав чоловіка, який 05 березня 2016 року викрав у нього гроші ./т.2, а.п. 140 141 /.

Судом констатовано, що у вказаному протоколі зазначено, що під номером 2 фото ОСОБА_33 .

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що на фото №2 зображений саме він;

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_34 особи для впізнання за фотознімками від 07 травня 2016 року , в ході якого останній були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото №3 ОСОБА_35 впізнала чоловіка, який у ОСОБА_7 05 березня 2016 року викрав гроші./т.2 а.п.141 142/.

Судом констатовано, що у вказаному протоколі зазначено, що під номером 3 фото ОСОБА_33

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що на фото №3 зображений саме він. ;

- протокол слідчого експерименту від 12 травня 2016 року зі свідком ОСОБА_36 , із долученими фототаблицями, в ході якого остання показала, де саме знаходилася у приміщенні кафе «Берізка» , коли ОСОБА_12 викрадав кошти у ОСОБА_7 , а також продемонструвала ,як саме ОСОБА_12 викрадав гроші у ОСОБА_9 , також вказала ,що саме у напрямку м. Котовськ на мопеді поїхав ОСОБА_12 / т.2, а.с. 144-148/

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_37 про визнання недопустимими доказами протоколу прийняття заяви потерпілого про вчинення злочину через невідповідність часу прийняття заяви та протоколів впізнання особи за фотознімками через тривалість часу після подій та через відмінність особи ОСОБА_4 ,на обличчі якого є тілесні ушкодження, то суд вважає ,що зазначене клопотання задоволенню не підлягає із наступних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Застосовуючи положення ст. 87 КПК при оцінці доказів, наданих сторонами, суд має виходити із того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини.

Так , судом не заперечується той факт, що у протоколі прийняття заяви потерпілого про вчинення злочину некоректно зазначено час прийняття заяви, який фактично співпадає з часом проведення протоколу огляду, разом з тим , це жодним чином не впливає на суть вказаної заяви .

Що стосується протоколів впізнання особи за фотознімками, то нормами КПК України не передбачено будь-якого обмеження в часі, коли саме має бути проведено таке впізнання .

Щодо відмінності ОСОБА_4 від інших осіб ,зображених на фото, через наявність на обличчі тілесних ушкоджень, то така відмінність не є разючою, а крім того, метою проведення вказаного впізнання є встановлення факту присутності конкретної особи у визначеному місці у визначений час і сам обвинувачений не заперечує факту своєї присутності в кафе «Берізка» 05 березня 2016 року.

При цьому суд не приймає як доказ висновок судово- психіатричної експертизи №142, проведеної 05 квітня 2016 року в рамках іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , так як психічний стан особи у кримінальному процесі встановлюється виключно щодо конкретного кримінального правопорушення і в жодному разі не може бути використаним для встановлення стану обвинуваченого при розгляді кримінального провадження , у якому така експертиза не проводилася.

Також судом не приймається як доказ довідка про вартість гаманця /т.2,а.п.139/, так як гаманець належним чином не вилучався, не оглядався, не визнавався речовим доказом і тому така довідка носить абстрактний характер, і жодним чином не може стосуватися конкретного кримінального провадження.

Показання свідка ОСОБА_38 щодо знаходження ним гаманця навесні 2016 року біля кафе «Берізка» і можливу належність цього гаманця ОСОБА_7 також не можуть бути прийняті до уваги, так як вказаний гаманець не оглядався відповідно до вимог КПК, не проводилося його впізнання і він не долучався як доказ по справі.

Всі ж інші докази суд визнає достатніми, самі докази допустимими, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу вироку відносно обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши їх з точки зору достатності, допустимості та достовірності , суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого доведена повністю, і дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При цьому суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині є лише бажанням уникнути від відповідальності за скоєне.

Так, потерпілий ОСОБА_7 з самого початку давав послідовні пояснення щодо суми викрадених коштів, обставин, які передували вчиненню злочину, тоді як обвинувачений лише протягом одного судового засідання тричі озвучував різні суми нібито належних йому сум від 1000 до 2370 грн, в подальшому зазначав про наявність у нього близько 4000 грн, а в подальшому про наявність 6000 грн, ювелірних виробів.

Разом з тим, свідок ОСОБА_35 як очевидець кримінального правопорушення також давала послідовні показання щодо обставин вчинення ОСОБА_13 викрадення грошей у ОСОБА_9 і будь-яких змістовних причин ставити під сумнів ці показання у суду немає.

Зазначена позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Таким чином, перевірка судом вищеозначених доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого у встановленому у судовому засіданні об`ємі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину ,який відноситься згідно ст.12 КК України /станом на час розгляду справи/ до категорії нетяжких; також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Суд не погоджується із позицією сторони обвинувачення щодо визнання обтяжуючою обставиною перебування потерпілого у безпорадному стані через алкогольне сп`яніння, так як , по- перше, потерпілий самостійно довів себе до стану алкогольного сп`яніння, а крім того, безпорадний стан - це обумовлений об`єктивними і суб`єктивними факторами стан особи, в якому вона не може чинити опір злочинцеві або уникнути злочинного посягання. Однак стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що стан потерпілого був саме безпорадним.

Разом з тим, суд вважає, що обтяжуючою відповідальність обставиною повинно було б зазначено скоєння ОСОБА_13 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено у судовому засіданні , однак в обвинувальному акті прокурор не зазначає вказані обставини, і тому суд розглядає провадження відповідно до ст.337 КПК України- у межах пред`явленого обвинувачення.

Судом прийнято до уваги висновок органу пробації щодо високого ризику повторного кримінального правопорушення та високого ризику небезпеки для суспільства, про що зазначено у досудовій доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , складеній органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання, суд дає оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, враховуючи при цьому фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, характер та тяжкість вчиненого злочину, спосіб його вчинення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. При цьому суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання норм Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті .

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті , негативно характеризується за місцем реєстрації , не має постійного місця роботи, його фактичне місце проживання невідоме .

Викладені обставини негативного характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 і свідчать про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя .

Разом з тим, суд враховує те, що фактично шкода відшкодована ,потерпілий не наполягає на суворому покаранні , та враховуючи , що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, й не повинно бути карою та розправою за вчинення злочину, суд вважає, що призначення того покарання, про яке просив прокурор, не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини, зазначив ,що при призначенні покарання «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». / справа «Бакланов проти Росії»(рішення від 09 червня 2005 року)

У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд бере до уваги, що обвинувачений перебуває під вартою по іншому кримінальному провадженню на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року по кримінальному провадженню № 1-кп/404/370/18 (справа№404/975/18) по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України ,і тому підстав обирати запобіжний захід немає.

Також судом взято до уваги, що обвинуваченим фактично вже відбуті покарання за попередніми вироками і тому строк покарання за зазначеним вироком слід обчислювати з дня, наступного за днем закінчення строку відбування покарання за попередніми вироками.

Вирішуючи питання про долю речових доказів , суд, відповідно до ст.100 КПК України, вважає , що речові докази гроші у сумі 1253 грн, слід вважати такими, що повернуті потерпілому ОСОБА_7 .

Посилання обвинуваченого на незаконні методи досудового розслідування не можуть бути прийняті до уваги, так як така інформація направлялася на перевірку до ДБР, однак не знайшла свого підтвердження, як і не знайшли підтвердження посилання на незаконне затримання обвинуваченого та утримання протягом трьох-чотирьох діб в Окнянському ВП. Крім того, жодних пояснень протягом досудового розслідування обвинувачений не давав , тому і про незаконний вплив на обвинуваченого не може йти мова.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги посилання обвинуваченого на неознайомлення його органами досудового розслідування із матеріалами справи, так як йому така можливість надавалася, однак він на власний розсуд скористався своїми правами та відмовився як від підпису, так і від ознайомлення з матеріалами справи.

Що стосується посилань обвинуваченого про наявність у нього при затриманні власних коштів у сумі 1000 грн , або 2150 грн, або 2370 грн, або 4000 грн, або 6000 грн, а також ювелірних виробів, то судом такі фактичні дані встановлені не були.

Разом з тим, суд вважає за необхідне повідомити керівника Котовської місцевої прокуратури, що у ході розгляду зазначеного кримінального провадження судом було встановлено, що працівниками Окнянського відділення поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області та Подільського ВП ГУНП в Одеській області допущено грубе порушення права обвинуваченого щодо володіння майном.

Так, судом встановлено, що під час затримання обвинуваченого останній рухався на мопеді «Хонда» триколісному білого кольору. При цьому встановлено показаннями свідків, що вказаний мопед був завантажений на евакуатор, який був викликаний з м.Подільськ і мав би бути доставлений на штрафмайданчик. Однак за інформацією ФОП « ОСОБА_39 », такий мопед на штрафмайданчик не доставлявся.

При цьому будь-які процесуальні документи ні відповідно до положень КПК України, ні відповідно до положень КУпАП, працівниками поліції не складалися і до теперішнього часу доля вказаного мопеда невідома, що є порушення положень ст.ст. 316-319 ЦК України і ст.41 Конституції України та може свідчити про наявність у діях посадових осіб Окнянського відділення поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області та Подільського ВП ГУНП в Одеській області ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365,367 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року 6 місяців позбавлення волі .

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тримання під вартою за ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року по кримінальному провадженню № 1-кп/404/370/18 (справа №404/975/18) по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і початок строку відбування покарання обчислювати з дня, наступного за останнім днем відбування покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області за ч.2 ст.190,ч.4 ст.70 КК України від 16 травня 2018 року.

Речові докази гроші у сумі 1253 грн вважати такими, що повернуті потерпілому ОСОБА_7 .

Подані прокурором до суду матеріали кримінального провадження №0000108 зберігати разом зі справою протягом всього часу зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1