н/п 1-кс/953/6734/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
встановив:
27.08.2020р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, а саме на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді
Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2018 р. у справі № 640/4060/18 (1-кс/640/2219/18).
Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримала повністю, просила його задовольнити.
Старший слідчий СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , до судового засідання не з`явився, до суду надав лист, в якому просить проводити розгляд клопотання у його відсутність та проти задоволення клопотання заперечує, посилаючись на те, що зазначена квартира є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій у відповідності до ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, вислухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
15.03.2018 р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладений арешт на майно, а саме на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України , підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Квартира АДРЕСА_2 є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, що набуте внаслідок скоєного кримінального правопорушення та є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 15.03.2018 р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно є речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1