н/п 1-кс/953/9925/20
"24" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
встановив:
22.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт з майна, а саме: автомобіля «BMW X3», р.н. НОМЕР_1 ; зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , повернути автомобіль законному володільцю.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 накладено арешт на автомобіль «BMW X3», р.н. НОМЕР_1 , який був вилучений 07.09.2019 під час огляду місця ДТП. На теперішній час, в ході досудового слідства автомобіль був неодноразово оглянутий, фотографований експертами як під час огляду місця подій та при проведенні експертних досліджень ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, в зв`язку з чим, в подальшому не має потреби в застосуванні арешту цього транспортного засобу.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява від представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , в якій він просить провести судове засідання без його участі, клопотання підтримує.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 накладено арешт на автомобіль «BMW X3» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; місцем зберігання автомобіля «BMW X3» р.н. НОМЕР_2 , визначити майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно листа слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню проведені усі необхідні слідчі дії, в тому числі експертизи, де судовим експертом проведені необхідні дії, пов`язані з оглядом автомобілю «BMW X3», р.н. НОМЕР_1 . Автомобіль «BMW X3», р.н. НОМЕР_1 більше не потрібен органу досудового розслідування для будь-яких досліджень. Висновок судової транспортно-трасологічної експертизи, а також висновок експертизи дослідження технічного стану автомобілю BMW X3», р.н. НОМЕР_1 , під час виконання яких зроблений огляд автомобілю за участю судових експертиз, надіслані експертами та долучені до матеріалів кримінального провадження.
З наданих суду документів, встановлено, що на даний час вказаний в клопотанні автомобіль оглянутий, всі необхідні слідчі дії з ним проведені, призначені експертизи завершені. На даний час відсутня необхідність в повторному огляді або вчиненні інших дій з вказаним майном.
Таким чином, з наданих даних достовірно встановлено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотаннях майна.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1