ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 Справа №607/9616/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0000530 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в :
14 лютого 2019 року близько 19.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, під час конфлікту із ОСОБА_6 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, утримуючи в руках дерев`яну табуретку, умисно наніс нею один удар в голову ОСОБА_6 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови зліва, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив суду, що 14 лютого 2019 року близько 19.00 год. він, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_6 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, утримуючи в руках дерев`яну табуретку, умисно наніс нею один удар в голову ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особу винного, раніше судимого, за місцем проживання характеризується позитивно, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, визнав свою вину у скоєному, що є обставиною, що пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, а тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді громадських робіт.

Крім того, по справі є заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 заподіяної моральної та матеріальної шкоди в користь потерпілого, який підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд враховує, - стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, пережитий стрес, підтвердженість фактичних витрат, пов`язаних із придбанням ліків, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 5 тисяч гривень завданої моральної шкоди та 950 гривень матеріальної шкоди.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 5 (п`ять) тисяч гривень завданої потерпілому моральної шкоди та 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень матеріальної шкоди.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1