справа № 208/4523/20
№ провадження 1-кс/208/1304/20
УХВАЛА
Іменем України

24 липня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, раніше судимого: 15.10.2010 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнився 11.03.2013 за відбуттям строку покарання; 19.02.2020 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України, до 7,4 позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України звільнився 26.07.2019 за відбуттям строку покарання, -

встановив:

Слідчий звернувся до суду вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має міцних сталих соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, який раніше вчиняв кримінальні правопорушення за ст. 185 КК України, вчинив злочин, що вказує на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, існує ризик того, що він у подальшому не буде дотримуватись покладених на нього обов`язків та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин. Підозрюваний ОСОБА_5 вже не вперше вчинює кримінальні правопорушення, при цьому не маючи постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що він й у подальшому буде вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з метою заробітку коштів.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у його мотивувальній частині. Зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні, просили відмовити в застосуванні відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а запобіжний захід як домашній арешт, підозрюваний визнав вину частково, відшкодував шкоду потерпілому, має на утриманні дитину, офіційно працює.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, свідка, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.06.2020 приблизно о 16.00 год. викрав майно, що знаходилось в салоні автомобіля ВАЗ 2105 д.з. НОМЕР_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон Xiaomi Redmi S2 3GB RAM, 32 GB ROM, чорного кольору imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/627 від 14.07.2020 складає 2583 гривень 33 копійок та продукти харчування які матеріальної цінності для потерпілого не мають.

Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2583 гривень 33 копійок.

24 липня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо визначення виду запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що згідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного, його процесуальну поведінку в межах кримінального провадження, його соціальні зв`язки, обґрунтованість підозри, часткове підтвердження заявлених ризиків, також враховує і можливе покарання особи, у разі доведеності вини ОСОБА_5 , а тому враховуючи співрозмірність мети застосування запобіжного заходу, та даних особи підозрюваного, тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, можливі наслідки та вид покарання, у разі доведеності його вини у вчиненні даного кримінального провадження, за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки, до особи яка на час розгляду клопотання має місце проживання, який не ухиляється від органів досудового розслідування.

Виходячи з мети застосування запобіжного заходу, як виключення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, то відповідним до застосування є вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який за своєю складовою є таким, що забезпечить виключення ризиків заявлених слідчим та підтриманих прокурором, як підстави для застосування саме виключного запобіжного заходу.

Так, згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язку відповідно до вимог ст. 194 КПК України, так як він офіційно працює, має на утриманні дитину, а також частково відшкодував шкоду спричинену потерпілому.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця громадянина України, маючого середню освіту, офіційно працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимого: 15.10.2010 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнився 11.03.2013 за відбуттям строку покарання; 19.02.2020 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України, до 7,4 позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України звільнився 26.07.2019 за відбуттям строку покарання, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити строком до 18.09.2020 року, включно.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язку:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, залежно від стадії даного кримінального провадження;

- з 19.00 год. до 07.00 години не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_2 в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

В іншій частині клопотання, відмовити.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1