Справа № 462/6260/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1162/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів з 12 жовтня 2020 року до 10 грудня 2020 року включно.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 03.09.2020 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.10.2020 без визначення застави, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, суд враховуючи вищенаведене, зокрема те, що строк тримання під вартою закінчується 14.10.2020 року, з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, слід застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

На дану ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 12.10.2020 істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, всупереч вимог діючого КПК України не перевірив наявність ризиків, котрі надавали б підстави застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, а лише обмежився змістом клопотання прокурора. Зазначає, що під час досудового розслідування жодним чином не було доведено, що ОСОБА_6 переховувався і буде в майбутньому переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експерта, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто слідчим не подано суду доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор. Крім того, зазначає, що у судовому засіданні, як і у клопотанні, прокурор не довів та не навів існування жодних ризиків, тому слід вважати, що не існує жодних з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману його захисником-адвокатом ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, а також те, що строк тримання під вартою закінчується 14.10.2020 року, прийшов до обгрунтованого висновку, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, слід застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів захисника обвинуваченої щодо необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: