Дата документу 18.01.2021 Справа № 313/596/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/384/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/596/18
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не працює, має професійно - технічну освіту, не одруженого,

про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном та направлення для відбування призначеного покарання;

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною, зауважує, що згідно матеріалів подання: 13.12.2019 р. засуджений ОСОБА_6 допустив два адміністративних правопорушення передбачені ст. 183 КУпАП, 20.12.2019 р. він допустив ще два адміністративних правопорушення передбачені ст. 183 КУпАП, 17.09.2020 р. останній знову допустив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП. Згідно тексту ухвали Веселівського районного суду Запорізької області від 20.11.2020 р., ОСОБА_6 пояснив, що він зловживає алкогольними напоями, та у зв`язку з цим порушував порядок відбування покарання, по причині конфліктних ситуацій з вітчимом. Але, це не відповідає дійсності. Насправді, під час розгляду подання ОСОБА_6 пояснив, що за місцем його реєстрації будинок відсутній, тому він змушений мешкати з матір`ю, та вітчимом в їх будинку. Останній (вітчим) зловживає спиртними напоями і конфліктує, тому він неодноразово викликав поліцію, яка в своє чергу не бажаючи допомогти в вирішенні сімейного конфлікту складає на нього протоколи за ст. 183 КУпАП. ОСОБА_6 погодився с захисником, якщо б він розумів можливості оскарження даних протоколів які складали на нього працівники поліції за начеб то неправдиві виклики, то зробив би це, так як вважає що вони на нього складенні незаконно.

З самого тексту постанов поліції про накладення стягнення на ОСОБА_6 випливає за ст. 183 КУпАП не завідомо неправдивий виклик, а приховування іншого правопорушення, та зухвале ставлення з боку працівників поліції до засудженого.

Таким чином, подання не доводить стовідсоткової винної поведінки засудженого, яка виражається у небажанні стати на шлях виправлення та грубого порушення умов іспитового строку. У матеріалах відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості виправлення засудженого без реального відбуття покарання. Існували об`єктивні обставини, що фактично позбавляли його можливості відбувати покарання та не порушувати правила відбування покарання. А саме сімейні конфлікти з вітчимом, який зловживає спиртними напоями, та вчиняє насильство.

Просить ухвалу суду щодо ОСОБА_6 скасувати, у задоволенні подання начальника Веселівського районного сектора філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_6 - відмовити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, захисника та засудженого, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін: перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року подання начальника Веселівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у відношенні засудженого ОСОБА_6 задоволено. Скасовано ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Направлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого 28.10.2019 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 297 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки - для відбування призначеного судом покарання, у відповідності до ст. 86 КВК України. Строк відбуття покарання для засудженого ОСОБА_6 відраховувати з часу затримання чи прибуття та постановки на облік у місцях позбавлення волі.
Задовольняючи подання суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 під час іспитового строку не виконує покладених на нього судом обов`язків, зазначених у вироку суду від 28 жовтня 2019 року по справі № 313/596/18, а саме систематично скоює адміністративні правопорушення, незважаючи на оголошені йому попередження, у зв`язку з чим засуджений підлягає направленню для відбування призначеного покарання у відповідності до ст. 86 КВК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до п.8 ч.1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.
Згідно приписів ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду. Невиконання засудженим покладених обов`язків вважається невиконання ним хоча б одного з обов`язків, які були покладені на нього судом.
Згідно положень ч.3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
За приписами абз. 1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Веселівського районного суду від 28.10.2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік 6 місяців.
23.12.2019 року вирок відносно ОСОБА_6 отриманий Веселівським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області для виконання та заведено особову справу № 5/2020 .
09.01.2020 року ОСОБА_6 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом згідно п.1,2, ч.1 п.2 ч.3 ст. 76 КК України, про що він підписав підписку ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію під особистий підпис, згідно з якою зобов`язаний з`являтися на реєстрацію у перший та третій понеділок кожного місяця, заведено листок реєстрації.
Протягом випробувального терміну, призначеного вироком Веселівського районного суду від 28.10.2019 року, ОСОБА_6 допустив систематичне вчинення адміністративних правопорушень, що потягло за собою адміністративні стягнення:
- 13.12.2019 року засуджений ОСОБА_6 допустив два адміністративних правопорушення передбачені ст. 183 КУпАП, посадовою особою Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області накладено стягнення у виді штрафів у сумі 119 грн., та 102 грн.;
- 20.12.2019 року засуджений ОСОБА_6 допустив два адміністративних правопорушення передбачені ст. 183 КУпАП, посадовими особами Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області накладено стягнення у виді штрафів у сумі по 102 грн. кожен.;
- 17.09.2020 року засуджений ОСОБА_6 допустив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, посадовою особою Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області накладено стягнення у виді штрафу у сумі 51 грн.
- 09.09.2020 року у Приазовському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, стосовно засудженого ОСОБА_6 складено адміністративні протоколи за правопорушення передбачені ст. 130 ч.1, ст. 126 ч.2 КУпАП, та 09.10.2020 року постановою Приазовського районного суду Запорізької області за ст.130 ч.1 КК України накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00 грн.
За систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, 02.11.2020 року ОСОБА_6 винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.

На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримано в повному обсязі.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 28.10.2019 року, оскільки зазначені факти свідчать про систематичне вчинення ним правопорушень, що потягло за собою адміністративні стягнення, а відтак і про небажання стати на шлях виправлення.
Доводи апелянта про те, що під час розгляду подання ОСОБА_6 пояснив, що він змушений мешкати з матір`ю, та вітчимом в їх будинку, останній (вітчим) зловживає спиртними напоями і конфліктує, тому він неодноразово викликав поліцію, яка в своє чергу, не бажаючи допомогти в вирішенні сімейного конфлікту, складали на нього протоколи за ст. 183 КУпАП; останній не розумів можливості оскарження даних протоколів які складали на нього працівники поліції за начеб то неправдиві виклики, то зробив би це, так як вважає що вони на нього складенні незаконно, є необґрунтованими, оскільки не відповідають змісту матеріалів справи, зокрема поясненню самого правопорушника про те, що в грудні 2019 року він викликав поліцію, оскільки вітчим дивився телевізор, у зв`язку з неправдивим викликом поліції його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 35 Особової справи).

Доводи захисника про те, що з тексту постанов поліції про накладення стягнення на ОСОБА_6 , вбачається, що останнього притягнуто до відповідальності, не за завідомо неправдивий виклик, а за приховування іншого правопорушення, та зухвале ставлення з боку працівників поліції до засудженого, є також безпідставними, оскільки суперечать змісту постанов про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності (а.с. 37-40, 74 Особової справи).

Не заслуговують уваги доводи апелянта і про те, що подання не доводить стовідсоткової винної поведінки засудженого, яка виражається у небажанні стати на шлях виправлення та грубого порушення умов іспитового строку, у матеріалах відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості виправлення засудженого без реального відбуття покарання, існували об`єктивні обставини, що фактично позбавляли його можливості відбувати покарання та не порушувати правила відбування покарання, оскільки засуджений, будучи обізнаним про обов`язок не вчиняти адміністративні правопорушення, в короткий проміжок часу вчинив 6 (шість) адміністративних правопорушень, одне з яких є грубим умисним правопорушенням, передбаченими ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що засуджений мав реальну можливість систематично не вчиняти адміністративні правопорушення, проте знов і знов вчиняв їх, колегія суддів доходить висновку про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому рішення районного суду про задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року, якою скасовано ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та направлено останнього, засудженого 28.10.2019 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 297 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки - для відбування призначеного судом покарання, без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: