Справа № 616/346/18
Провадження по справі №1-кп/635/460/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання його батька або колишньої співмешканки ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та змінити його підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що останній тривалий час знаходиться під вартою, в той же час матеріали кримінального провадження не містять доказів про причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення. Прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та не надано суду жодних доказів на продовження їх існування.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_6 продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року.
Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 08 лютого 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який класифікується як особливо тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який класифікується як тяжкий, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: умисного заподіяння смерті іншій людині шляхом нанесення не менш ніж шести ударів в область голови, умисного знищення майна, вчиненого шляхом підпалу.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що саме внаслідок підвищеної суспільної небезпечності дій обвинуваченого у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинуваченого, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Отже, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, продовжує існувати.
Колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 липня 1990 року за ч.4 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 5 років позбавлення волі; вироком Харківського обласного суду від 26 травня 1994 року за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України в редакції 1960 року до 9 років позбавлення волі; вироком Московського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2003року за ч.3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2013 року за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, що об`єктивно свідчить про продовження існування ризику продовження ОСОБА_6 своєї злочинної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, - незаконного впливу на свідків, оскільки на теперішній час свідки у кримінальному проваджені допитані судом.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, суд не приймає, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 в частині наявності підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання батька обвинуваченого або його колишньої співмешканки, то суду не надано відомостей на підтвердження наявності у обвинуваченого права користування житлом за місцем мешкання зазначених осіб, а також згоди власників на перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом в належному їм житлі.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, його репутацію, наявність судимостей, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, а отже запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 22 березня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3