Провадження № 11-кп/4820/75/21
Справа № 675/1773/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.286КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розглядукримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому,в режимі відео конференції,апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст.286 КК України ОСОБА_8 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Закружці Ізяславського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого електрозварювальником в ТДВ «Хмельницьк
залізобетон», в силу ст.89 КК України раніше несудимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Початок строку відбування покарання рахується з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 2669, 17 грн.
Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , податковий номер НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , податковий номер НОМЕР_2 , моральну шкоду в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.2019 року арешт на автомобіль ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_3 , скасовано.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком місцевого суду, 08 червня 2019 року, близько 23 години 30 хвилин, в с.Поліське Ізяславського району Хмельницької області, по вул.Центральній, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», д.н. НОМЕР_3 , на передньому пасажирському сидінні якого перевозив пасажира ОСОБА_12 , рухався в напрямку с.Заваденці Ізяславського району Хмельницької області. Під час руху, на ділянці вказаної дороги, яка розташована навпроти домогосподарства №10, ОСОБА_8 порушуючи вимоги пунктів 1.10 (термін «Узбіччя») 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі - Правила дорожнього руху), а саме: керуючи автомобілем, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод бо небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху праворуч, здійснив виїзд за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя, внаслідок чого допустив зіткнення з деревом та електроопорою.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: вдавленого багато фрагментарного перелому кісток склепіння та основи черепа, забою речовини головного мозку в лобних ділянках обох півкуль речовини головного мозку, субарахноїдального крововиливу в лобно-тім`яних ділянках обох півкуль речовини головного мозку, садна на шкірі лобної ділянки голови, на переніссі, синців навколо правого та лівого ока; закритої травми грудної клітки: забою обох легень, садна на передній поверхні грудної клітки; садна в ділянці лівої ключиці, на тильній поверхні правої кисті, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки, на передній поверхні правого колінного суглобу. Згідно висновку експерта, дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті, і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 на місці події.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги пунктів 1.10 (термін «Узбіччя») 2.3(б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та постановити новий, яким ОСОБА_8 визнати невинним, провадження у справі закрити.

Апелянт не згідний з висновком експерта судової авто технічної експертизи №10.1-0263:19 від 29.07.2019 року, в частині показань водія ОСОБА_8 , з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Звертає увагу на доручення слідчого від 26.07.2019 року та результат його виконання оперативними працівниками Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які не були об`єктом дослідження в кримінальній справі, не відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не відкривалися стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, не досліджувалися в порядку письмового доказу під час судового засідання першої інстанції.

Крім того, на клопотання сторони захисту було надано аудіо запис усіх судових засідань та було встановлено, що на даних записах відсутні допити свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відсутній запис судового засідання від 25.10.2019 року, відсутній запис із дослідженням письмових доказів у справі.

Посилається на практику Європейського суду та рішення у справах «Федорченко та Лозенко проти України», Вєренцов проти України», «Коробов проти України» та ніші, а також на різні норми законодавства, які не враховані при постановленні даного вироку.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілих, прокурора про законність і обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджується наявними доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені і докладно викладені у вироку.
Доводи в апеляційній скарзі захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 вказаного складу злочину, неналежну оцінку судом доказів і необґрунтоване у зв`язку з цим засудження за ч.2 ст.286 КК України, спростовуються матеріалами справи і є безпідставними.
Так, сам обвинувачений визнав, що о 23 год. 30 хв. 08.06.2019 року, у вказаному місці, він керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», в якому на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_12 , проте, виклав свою версію події. Зазначав, що рухався зі швидкістю 50 км/год., коли на відстані близько 50 м., від нього, зустрічний легковий автомобіль почав зміщуватись на його смугу руху. На відстані близько 30 м., від зустрічного автомобіля, який виїхав на смугу руху його автомобіля, на 1,5м, він, своїм автомобілем почав зміщуватись на праве узбіччя та гальмувати, але гальмівна система не спрацювала. В подальшому подробиць не пам`ятає, прийшов в себе лише в Ізяславській центральній районній лікарні. В той день алкогольні напої не вживав. Не вважає себе винним в ДТП, та в смерті ОСОБА_12 .
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю доводиться сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.
Зокрема, винуватість ОСОБА_8 підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_10 , зокрема свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 висновками експертів та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції та апеляційним судом.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_8 був другом її сина ОСОБА_12 . Біля 24 години 08.06.2019 року їй зателефонували та повідомили, що її син потрапив в ДТП. Приїхавши на місце події, побачила, що тіло сина лежало на землі, обвинуваченого не було. На місці аварії знаходилась голова Поліської сільської на ім`я ОСОБА_18 , яка прийшла одразу після ДТП.
Також потерпіла повідомила, що дружина ОСОБА_8 передала 2000 грн. на поховання сина, інших коштів ні вона, ні дружина ОСОБА_11 , від обвинуваченого не отримували.
За показаннями свідка ОСОБА_15 , яка працює продавцем в продовольчому магазині в с.Михнів Ізяславського району, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , в день ДТП, в період часу з 15 по 17 годину, придбавали пиво. Факт його вживання ними не бачила.
Допитана в присутності законного представника, в якості свідка, неповнолітня ОСОБА_16 , яка проживає в с.Поліське Ізяславського району, повідомила, що близько 24 години чула звук автомобіля, що рухається, а потім звук удару. В зв`язку із цим розбудила батька, який пізніше розповів, що сталася ДТП, під час якої автомобіль врізався в дерево та електроопору.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 в суді першої та апеляційної інстанції, вона обіймає посаду голови Поліської сільської ради Ізяславського району та проживає на краю села Поліське, де сталася ДТП. У вказаний день, о 23 годині 30 хвилин, вона ще не спала та почула звук автомобіля, що рухається зі сторони центру села Поліське в сторону села Завадинці, після цього - звук удару. Вийшла з будинку та пішла до місця ДТП, де стояв автомобіль. Пасажир в автомобілі був в крові, без пульсу, обвинувачений перебував в шоковому стані. Чи був він в стані алкогольного сп`яніння, сказати не може. Було викликано карету швидкої медичної допомоги. Також свідок, впевнено, ствердила, що звуку іншого автомобіля, який рухається, крім автомобіля обвинуваченого, в той час не було.
Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що проживає в безпосередній близькості від місця ДТП в с.Поліське. В період часу з 23 по 24 години до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_13 та повідомила, що на дорозі щось сталося. На вулиці вона побачила автомобіль, який стояв перед електроопорою. Пасажир був вже мертвим. Запаху алкоголю від ОСОБА_8 не чула.
За показаннями свідка ОСОБА_14 , яка працює фельдшером швидкої медичної допомоги Білогородського пункту ЕМД та МК, вона прибула на виклик на місце ДТП. На момент її приїзду пасажир був мертвим, тіло знаходилось біля автомобіля. ОСОБА_8 намагався надавати йому першу медичну допомогу - здійснював реанімаційні заходи. Обвинувачений був із саднами, від нього чула запах алкоголю. Його каретою швидкої допомоги доставили до лікарні. Дорогою він розповів, що «щось вискочило» і він не встиг загальмувати. З його слів, вона зрозуміла, що мова йде про живу істоту, а не про інший автомобіль.
Об`єктивно ці показання потерпілої та свідків підтверджуються дослідженими судом першої інстанції даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.06.2019 року, доданих до нього фото таблиць та схеми місця ДТП, з яких убачається, що транспортний засіб знаходиться безпосередньо в місці зіткнення передньою правою частиною (в районі правої фари), направлений до електроопори №44, яка в свою чергу пошкоджена. При зовнішньому огляді автомобіля «ВАЗ 2109» виявлено механічні пошкодження деталей кузова, що може відповідати місцю контакту з електроопорою. Також в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.06.2019 року вказано місцезнаходження трупа ОСОБА_12 , тобто з правого краю проїзної частини, біля лівої частини автомобіля.
Як слідує з лікарського свідоцтва про смерть №1563 від 10.06.2019 року, виданого лікарем судмедекспертом ОСОБА_19 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08.06.2019 року, за участі «ВАЗ 2109», н.з. НОМЕР_3 , та отриманих травм, пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.
При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження, які виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі незадовго до смерті або в момент настання такої, могли виникнути внаслідок удару до виступаючих частин салону автомобіля при зіткненні останнього з стаціонарним об`єктом, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливом під оболонки мозку, забоєм речовини головного мозку, що підтверджуються висновками: судово-медичної експертизи №136 від 18.07.2019 року; судово-медичної експертизи крові та сечі трупа №1179 від 26.06.2019 року, судово-медичної експертизи зразка рідкої крові №178 від 08.07.2019 року, судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів №1014 від 12.07.2019 року.
Аналізуючи висновок судово-медичного експерта №136 від 18.07.2019 року в сукупності з лікарським свідоцтвом про смерть №1563 від 10.06.2019 року та протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.06.2019 року, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що виявленні у ОСОБА_12 тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, отримані ним саме внаслідок потрапляння автомобіля «ВАЗ 2109», в якому він знаходився на місці пасажира та яким керував обвинувачений, у ДТП 08.06.2019 року.
Крім того, даними висновку експерта №10.2-0216:19 від 14.06.2019 року підтверджується, що автомобіль «ВАЗ 2109», д.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , перебував в технічно справному стані.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №10.1-0263:19 від 29.07.2019 року, в умовах даної пригоди, покази водія ОСОБА_8 , в частині того, що він уникнув зіткнення з зустрічним автомобілем, який виїхав на його смугу руху приблизно на 1,2 1,5 м та створював небезпеку, внаслідок відвороту обвинуваченим керма праворуч на відстані 30 м до зустрічного автомобіля можуть бути спроможними з технічної точки зору. В заданій дорожній ситуації, за умови виїзду на смугу руху автомобіля «ВАЗ 2109», н.з. НОМЕР_3 , зустрічного автомобіля, ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній ситуації та коли небезпека іншими учасниками дорожнього руху не створювалась, водій автомобіля «ВАЗ 2109» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.1.10 (термін «Узбіччя»), 10.1., 11.1 Правил дорожнього руху. В такому разі технічна можливість у водія ОСОБА_8 уникнути наїзду на електроопору за межами проїзної частини дороги залежала від виконання ним вимог п.п.1.10 (термін «Узбіччя»), 10.1 Правил дорожнього руху, тобто виконуючи вимоги вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій автомобіля «ВАЗ 2109» ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на електроопору за межами проїзної частини дороги.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд обгрунтовано прийшов до висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про уникнення ним зіткнення із зустрічним автомобілем, що виїхав на його смугу руху, що призвело до ДТП, та що в його діях вини немає у вчиненні цього злочину, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 , яка впевнено ствердила, що будь-який інший автомобіль, крім автомобіля, який потрапив в ДТП, в той час та в тому місці не здійснював рух. Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , яка є фельдшером автомобіля швидкої медичної допомоги, яким ОСОБА_8 був доставлений до Ізяславської ЦРЛ, одразу після ДТП, останній, розповідаючи їй про обставини пригоди, не повідомляв про виїзд на його смугу руху зустрічного автомобіля.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що був встановлений невідомий автомобіль, який приблизно о 23 год. 30 хв. міг рухатись в с.Поліське на зустріч водію ОСОБА_8 .
За вказаних обставин, суд критично оцінив показання обвинуваченого та не прийняв їх до уваги, з чим погоджується колегія суддів.
Виходячи із висновків, до яких прийшов експерт при виконанні судової автотехнічної експертизи, обвинувачений ОСОБА_8 , при суворому дотриманні, перелічених вимог Правил дорожнього руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду, яка знаходилась за межами проїзної частини, що вказує на наявність в його діях вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_12 , оскільки порушення ним, вказаних пунктів Правил дорожнього руху, перебувають в причинному зв`язку з наслідками, що настали смертю потерпілого ОСОБА_12 .
Проаналізувавши ці докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 і вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника таких висновків суду не спростовують.
Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Суд обґрунтовано визнав показання свідків достовірними, так як вони підтверджуються іншими, наявними у справі доказами.
Посилання в апеляційній скарзі апелянта на те, що вказані свідки не були очевидцями ДТП, відповідно, суд не вправі підтверджувати винуватість ОСОБА_8 їх показаннями, не заслуговують на увагу, оскільки в сукупності з іншими доказами, допитані судом першої та апеляційної інстанції свідки спростовують показання обвинуваченого про те, що, в умовах даної пригоди, він уникав зіткнення із зустрічним автомобілем.
Твердження захисту про те, що відповідно до змісту авто технічної експертизи від 29.07.2019 року показання ОСОБА_8 про те, що, в умовах даної пригоди, він уникав зіткнення із зустрічним автомобілем, який виїхав на його смугу руху приблизно 1,2-1,5м та створював небезпеку, внаслідок відвороту обвинуваченим керма праворуч на відстані 30м. до зустрічного автомобіля-можуть бути спроможними з технічної точки зору, колегія суддів відхиляє, оскільки, в цій частині, показання обвинуваченого та висновок експерта не підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджувались судом першої та апеляційної інстанції
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника ОСОБА_9 про зворотнє, позбавлені підстав.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Посилання захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не зафіксовані на аудіо записах судових засідань, і які не підтверджують вини ОСОБА_8 , частково підтвердились в процесі апеляційного розгляду, а саме, в частині відсутності на технічному носії показань ОСОБА_13 , яка була, повторно, допитана апеляційним судом в порядку ч.3 ст. 404 КПК України.
Саме показання свідка ОСОБА_13 спростовують доводи захисника ОСОБА_9 та твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у вказаний день, на встановленій ділянці дороги, рухався зустрічний автомобіль, який змусив ОСОБА_8 змінити напрямок руху праворуч, здійснивши виїзд за межі проїзної частини дороги на узбіччя, внаслідок чого він допустив зіткнення з деревом та електропорою.
Твердження апелянта про те, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції не було встановлено очевидців даного ДТП та автомобіль, який рухався у протилежному напрямку, у встановленому місці та часі ДТП, тому такі обставини дають підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , за відсутністю в його діях складу злочину, є надуманими, оскільки згідно з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка працює фельдшером й одразу після ДТП спілкувалася із обвинуваченим ОСОБА_8 , він розповідав про якусь живу істоту, а не про інший автомобіль, який змусив його змінити напрямок руху.

Твердження апелянта, що доручення слідчого від 26.07.2019 року та результат його виконання оперативними працівниками Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які не були об`єктом дослідження в кримінальній справі, не відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не відкривалися стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, не досліджувалися в порядку письмово доказу під час судового засідання першої інстанції, не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_20 у вчиненні цього злочину.

Необґрунтованими є доводи апелянта і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в цілому доводи апелянта про те, що обвинувачений, вказаного, злочину не вчиняв, є безпідставні, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований,його ставлення до вчиненого, як такого, що свою вину не визнав, наслідки вчиненого ним злочину, відсутність пом`якшуючих вину обставин, позицію потерпілої.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом?якшують і обтяжують його, у межах санкції ч.2ст.286 КК України. Правильно суд призначив і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Обвинувачений допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер на місці ДТП,
З огляду на особливу суспільну небезпеку вчиненого злочину, призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з таким покаранням погоджується і колегія суддів.
В той же час, суд допустив помилку у резолютивній частині вироку, частково задовольнивши позов ОСОБА_21 про стягнення моральної шкоди, стягнув цю шкоду в сумі 200000грн на користь потерпілої ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів вважає в порядку ч.2 ст.404 КПК України за необхідне змінити вирок суду, в частині вирішення цивільного позову, та стягнути розмір заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, п. 3 ч. 1 ст.408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст.286 КК України ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

У порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст.286 КК України ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_8 змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 200000 грн. 00 коп. (двісті тисяч гривень 00 коп.).

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3