Ухвала

іменем України
23 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 572/2329/17

провадження № 51-5583 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2020 року та Рівненського апеляційного суду від

15 жовтня 2020 року,

встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України.
В обґрунтуванні касаційної скарги обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Так, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування та належним чином обґрунтувати їх. Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржником не викладено належного правового обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішеньна підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.
Зміст касаційної скарги представника зводиться до незгоди з вирішенням судом першої інстанції питання про речовий доказ, а саме автомобіль, в межах кримінального провадження № 0000910. Разом з тим, ОСОБА_6 залишено поза увагою положення ст. 539 КПК, відповідно до якої за наслідками розгляду клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

З огляду на викладене у новій касаційній скарзі скаржнику необхідно врахувати викладене, а також правила ч. 2 ст. 424 та положення ст. 436 цього Кодексу.
Також у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування порушень, яких, на його думку, припустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження на ухвалу місцевого суду від 07 травня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2020 року та Рівненського апеляційного суду від

15 жовтня 2020 року залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3