Справа №454/1447/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2020 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0000148 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Гірник Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 13.02.2020р. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із встановленням іспитового строку на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

13.03.2019р. близько 08.30год. по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 проник в належне ОСОБА_5 господарське приміщення, звідки викрав належний останньому гірський велосипед вартістю 800грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що дійсно 13.03.2019р. вночі викрав у потерпілого велосипед.

Оцінка суду

Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.3 ст.185 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.

Також, суд відповідно до статті 65 КК України, враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;

наслідки та обставини вчиненого злочину;

особу винного, його вік, матеріальний стан та тяжкий стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та посередньої характеристики за таким;

обставини, які помякшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

те, що він раніше судимий.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки доходить висновку, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Крім того, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст.75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 КК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2019р. у справі №199/1496/17.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_3 13.02.2020р. засуджений вироком Галицького районного суду м.Львова на 3 роки позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на строк 2 роки, йому слід визначити остаточне покарання за вказаним вироком та вироком у поточній справі на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 13.02.2020р. у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та покарання, призначеного цим вироком, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1