ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
Іменем України

07 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001216 від 08.10.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасат Балтського району Одеської області, громадянина Російської Федерації, українця, офіційно не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_2 захисник ОСОБА_4

встановив:
07 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Лермонтовський, 2, з метою особистого вживання, незаконно, придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи наркотичний засіб, обіг якого заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який у подальшому незаконно зберігав для особистого вживання при собі.

07 жовтня 2020 року за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Лермонтовський, 2, о 16:19 год. працівниками УПП в Одеській області, під час патрулювання, виявлено у ОСОБА_2 наркотичний засіб, обіг якого заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Після чого, працівниками УПП викликано слідчо-оперативну групу Приморського ВП в м. Одесі.

07 жовтня 2020 року слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 2, виявлено та вилучено: прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться кристалічна речовина, білого кольору.

Встановлено, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору є психотропною речовиною, обіг якого заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Кількісний вміст PVP в кристалічній речовині становить 0,228 г.

Психотропну речовину, обіг якої заборонено, - 0,228 г. в загальній кількості 0,300 г., ОСОБА_2 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою особистого вживання.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_2 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020 р., до абз. 2 ч.1 ст.309 КК України були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою частково пом`якшена, а частково посилена, оскільки вилучене покарання у виді позбавлення волі, але разом з цим розмір штрафу підвищений та збільшена верхня межа покарання у виді обмеження волі.

Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону №2617-VIII передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
За таких підстав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

Згідно з ч.1 ст.382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч.2 ст.382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст.67 КПК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , та які відповідно до п.4 ч.1 ст.91, ч.1 ст.92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. Такі обставини судом не встановлені та в силу положень ст.337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати такі обставини, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_2 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання винного.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_2 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону про кримінальну відповідальність та передбачених ним санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у виді обмеження волі в межах, прирівняних до мінімального строку обмеження волі, передбаченого ч.2 ст.61 КК України, та санкції ч.1 ст.309 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання як обмеження волі в межах, прирівняних до мінімальних можливого призначення покарання у виді обмеження волі, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_2 не працює, дані про його дохід у матеріалах провадження відсутні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, навіть у його мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.309 КК України, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Такого висновку суд приходить з урахуванням, у відповідності до положень ст.17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005) та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), у яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений злочин, судом враховується наведену практику ЄСПЛ та правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 скоїв кримінальний проступок, усвідомлення останнім протиправності своєї поведінки, його поведінку після вчинення кримінального проступку та щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_2 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В силу ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_2 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 03.11.2020 року №2661-Х у сумі 1634,45 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 45 копійок.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази : речовина білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,228 г., яку поміщено до спеціального пакету № 5417324, визнану речовим доказом по кримінальному провадженню № 001216 від 08.10.2020 року, та передана на зберігання до камери речових доказів Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, слід знищити; CD-R диск з відеозаписом під назвою «00023» з проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Лермонтовський, 2, визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № 001216 від 08.10.2020 року, слід зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

.Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, 381 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 1634,45 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 45 копійок.

Речові докази по справі:
- речовину білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,228 г., яку поміщено до спеціального пакету №5417324, визнану речовим доказом по кримінальному провадженню № 001216 від 08.10.2020 року, та передано на зберігання до камери речових доказів Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, знищити;

- CD-R диск з відеозаписом під назвою «00023» з проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Лермонтовський, 2, визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № 001216 від 08.10.2020 року зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження та негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

07.12.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/21019/20
Номер провадження № 1-кп/522/2385/20
Головуючий суддя ОСОБА_1