Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3660/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року, якою залишено без задоволення її клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, оскільки за час відбування покарання в Бердичівському виправному центрі № 108 заохочень не має, характеризується посередньо, на даний час непрацевлаштований, працювати та брати участь у суспільно-корисній праці, неоплатних роботах бажання не виявляє.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Вказує, висновки суду про те, що ОСОБА_6 непрацевлаштований, працювати та брати участь у суспільно-корисній праці бажання не виявляє не відповідають дійсності, оскільки станом на лютий 2020 року він працював на різних роботах, не мав заохочень у зв`язку із тим, що останнім не було відпрацьовано квартал. У характеристиці від 14.09.2020 року наданою установою відносно ОСОБА_6 зазначено, що до роботи не залучався, у зв`язку із малим обсягом виробництва.

Також, вказує, що суд прийшов до помилкового висновку те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своєю сумлінною поведінкою своє виправлення, оскільки він порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує під контролем, реагує на них задовільно. На даний час одружився, дружина проживає у м. Києві, має 3-х кімнатну квартиру у м. Київ. Після умовно-дострокового звільнення він буде працевлаштований.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи довів засуджений своє виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.

Так, ОСОБА_6 був засуджений 03 листопада 2016 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

19.04.17 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду зараховано йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03.11.16 р. до 06.12.16 р.

17.05.19 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду відповідно до ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 2 роки 5 місяців 14 днів обмеження волі.

02.07.19 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду у строк покарання зараховано йому час слідування до виправного центру з 17.05.19 р. до 13.06.19 р.

Початок строку відбування покарання: 03.11.2016 р. - для позбавлення волі; для обмеження волі - 13.06.2019 р.; кінець строку: 04.10.2021 р.

Згідно характеризуючих даних Бердичівського виправного центру №108 засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 08.11.2016 року. Мав 8 заохочень, які слугували підставою для заміни покарання на обмеження волі.

З 13.06.19 р. відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі №108. За період відбування покарання характеризується посередньо, заохочень не має, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня.

Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує під контролем. Працевлаштований робітником на власному виробництві установи. До роботи на даний час не залучається у зв`язку з малим обсягом виробництва. Вину у вчиненні злочині визнав, виконавчих листів за вироком суду не має.

На даний час засуджений ОСОБА_6 не працевлаштований, працювати та брати участь у суспільно-корисній праці, неоплатних роботах бажання не виявляє, за більш ніж рік відбування покарання у виправному центрі не має заохочень та стягнень.

На переконання колегії суддів відсутність стягнень за порушення режиму є передбаченою законом, звичайною поведінкою кожного з засуджених, яка не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів, з врахуванням характеризуючих даних на засудженого ОСОБА_6 , в тому числі його відношенням до суспільно - корисної праці, відсутності заохочень, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 81 КПК України, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: