Справа 688/1926/20
№ 1-в/688/114/20
Ухвала
Іменем України
16 липня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колонії (№ 98) ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка спільне клопотання державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» та заступника голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

встановив:

Начальник державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» та заступник голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації звернулися до суду із спільним клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 посилаючись на те, що останній відбув 2/3 строку покарання, став на шлях виправлення, за час перебування в місцях позбавлення волі зарекомендував себе з позитивної сторони, працює, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 4 заохочення.

У судовому засіданні представник Шепетівської виправної колонії, засуджений ОСОБА_5 та прокурор клопотання підтримали з цих же підстав.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання встановленого вироком суду.

Встановлено, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.09.2012р. ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21.11.2012р. вирок Нетішинського міського суду залишено без змін. Ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2016р. та від 29.11.2018р. зараховано строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_5 з 25.09.2012 по 21.11.2012 та з 15.06.2009 по 25.06.2009 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням покарання у виді позбавлення волі. Початок строку: 25.09.2012. Кінець строку: 08.07.2021 року.

Станом на 02.07.2020р. невідбута частина покарання становить 1 рік 06 днів. ОСОБА_5 набув право на пільгу у вигляді заміни покарання більш м`яким з 15.07.2018р., як такий, що відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 01.10.2012 року утримувався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», де допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось в зберіганні заборонених предметів, за що до дисциплінарної відповідальності не притягувався, обмежилися профілактичною бесідою, заохочень не мав.

З 29.01.2013 року відбував покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання характеризувався добре, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що один раз заохочувався. Стягнень не мав.

З 21.03.2019 року переведений до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)», де характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що тричі заохочувався. Порушень режиму відбування покарання не допускає. Працевлаштований різноробочим, до праці ставиться сумлінно.

Надані характеризуючі дані адміністрацією колонії не достатні для переконання в тому, що засуджений став на шлях виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому за таких обставин буде передчасною, з огляду на таке.

Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений за весь період відбування покарання в Шепетівській виправній колонії має 4 заохочення (від 02.04.2014, 04.07.2019, 02.04.2020, 01.07.2020), тобто перед настанням пільги під час відбування покарання, що свідчить про їх несистематичність.

Наявність у ОСОБА_5 заохочень за сумлінне ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, судом до уваги не беруться, позаяк висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відсутність стягнень за порушень вимог режиму відбування покарання, дотримання яких є обов`язком засудженого, передбачений КВК України, не можуть свідчити про доведення того, що засуджений став на шлях виправлення.
При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

З щоденника індивідуальної роботи із засудженим слідує, що з початку строку відбуття покарання оцінка ступеню виправлення засудженого, що включає показники дотримання вимог режиму утримання, поведінку по відношенню до персоналу і засуджених, ставлення до виконання робіт із благоустрою, до участі в програмах виховного впливу, була задовільною, і лише з січня 2019 року стала доброю, що не в повній мірі свідчить про зразковість та стабільність його поведінки.
Так, суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину та за наслідками його умисних дій заподіяно смерть людині.

Крім того, у 2017-2019р.р. адміністрація колонії відмовляла засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення посилаючись на те, що засуджений не стає, не став на шлях виправлення, і лише протоколом комісії установи з питань розгляду заохочувальних норм від 20.03.2019 останній був переведений до дільниці соціальної реабілітації як такий, що стає на шлях виправлення.

Також слід зазначити, що засуджений почав брати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу з 2018 року, після настання строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, суд враховує поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризуючі матеріали на засудженого, та дійшов висновку, що надані виправною установою докази свідчать про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а нестав на шлях виправлення, а тому дійшов висновку, що у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні спільного клопотання державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» та заступника голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1