Справа № 202/1390/18
Провадження № 1-кс/202/6536/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

16 вересня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000151,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 23 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1.
14 вересня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000151.
Дане клопотання, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 14 вересня 2020 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, 14.12.2017 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою звернувся гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директором КЗ «МДМЦ ДМР», за фактом незаконного заволодіння, як на його думку, нерухомим майном, невідомими особами, які мають документи на приміщення що належить КЗ «МДМЦ ДМР», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 9-Б.

В ході проведення досудового розслідування допитаний ОСОБА_5 пояснив 17.10.2016 року о 18:00 год. до приміщення клубу за місцем розташування «Дружба» Індустріальної районної філії КЗ «Міський дитячий-молодіжний центр» ДМР завітав невідомий чоловік, та надав керівнику секції ОСОБА_6 копію договору купівлі продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та пояснив що на теперішній час вказане приміщення належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що у 2011 році вищевказаний об`єкт нерухомості за вказаною адресою було передано на баланс КЗ «Міський дитячий - молодіжний центр» ДМР, який знаходиться в управлінні позашкільного навчального закладу, та відповідно до ЗУ «Про освіту», не може бути проданий, перепрофільований, відчужений, директор гр. ОСОБА_5 , звернувся з доповідною запискою до Управляння молоді дошкільної освіти національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики ДМР, а також до директора Департаменту по роботі з активами ДМР та повідомив їх про події, які відбулися 17.10.2016 року, надавши копії договору. Після чого клуб продовжив свою роботу.

14.12.2016 року до приміщення клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » КЗ «Міський дитячий-молодіжний центр» ДМР завітала група невідомих осіб (близько 15 чоловік) у камуфляжній формі та виштовхавши педагога - організатора ОСОБА_8 з робочого місця, частина сторонніх осіб закрилась у приміщенні з метою встановлення, як вони пояснили, охоронної системи, демонтували замок закладу та встановили свій.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу на те, що вматеріалах кримінального провадження знаходиться рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року по справі № 2-6862/11,відповідно до якого ОСОБА_9 звернуся з позовом до ОСОБА_10 про зобов`язання чинити певні дії та визнання права власності. Даним рішенням визнано за ОСОБА_9 право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 148, 8 кв., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без прийняття нерухомого майна в експлуатацію.

У даному рішенні зазначено, що ОСОБА_9 на підставідоговору купівлі-продажу від 11.04.2013 рокує власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 65, загальною площею 148, 8 кв., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про даний договір купівлі-продажу відсутні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.10.2014 року приватний нотаріус ОСОБА_11 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 на підставі рішення Бабушкінського районного судум. Дніпропетровська від 02.12.2011року,справа № 2-6862/11.

Після чого цього ж дня, тобто 22.10.2014 року приватний нотаріус ОСОБА_11 зареєстрував право власності на дане нежитлове приміщення за ОСОБА_12 на підставі договору дарування (реєстр 258, бланки серії НАТ 862350, НАТ 862351).

11.07.2016 року нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 придбане ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 538, виданий 11.07.2016 року, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

В ході проведення досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.

11.05.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6862/11 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2011 року скасовано, оскільки у матеріалах справи не міститься належних доказів того, що ОСОБА_9 являється власником спірної нерухомості тау органа досудового розслідування на теперішній час наявно достатньо підстав вважати, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 виконана на підставі неналежних документів та здобута останнім злочинним шляхом. Крім того, на теперішній час у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних та кримінальних справ триває слухання касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що на теперішній час існують достатні підстави вважати, що переоформлення права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яка являється предметом злочину і, як наслідок, речовим доказом, здійснювалось з порушенням чинного законодавства України, також особою яка на теперішній час володіє даною квартирою, може бути здійсненне відчуження нерухомого майна, що перешкодить проведенню повного, швидкого досудового розслідування, у зв`язку із чим необхідним є застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.
Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.
Власник майна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином.
Враховуючи належне повідомлення власника майна про дату, час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання без його участі.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000151 з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки накладення арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завдання кримінального провадження.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000151 від 23 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході ознайомлення з матеріалами клопотання та безпосередньо в судовому засіданні встановлено, що слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного у клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та формального посилання на положення ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вимог клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000151 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1