ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/209/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1382/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 628 грн. 4 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

13 жовтня 2019 року приблизно о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись неподалік від будинку № 21 по вул. Заводській у м. Запоріжжі, знайшов на землі пачку від цигарок «Winston», в якій знаходилось 8 полімерних згортків червоного кольору, кожен з яких містив полімерний пакет з речовинами сіро-зеленого кольору рослинного походження. Реалізуючи раптово виниклий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_7 підняв вказану пачку з вмістом з землі, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, та поклав до правої зовнішньої кишені надягненої на себе куртки, де став незаконно зберігати при собі з метою подальшого вживання шляхом паління, без мети збуту.

13 жовтня 2019 року в період часу з 15 години 25 хвилин до 15 години 40 хвилин слідчим Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області під час огляду місця події ділянки території неподалік від будинку № 21 по вул. Заводській у м. Запоріжжі, у ОСОБА_7 була вилучена пачка від цигарок «Winston», в якій знаходилось 8 полімерних згортків червоного кольору, кожен з яких містив полімерний пакет з речовинами сіро-зеленого кольору рослинного походження.

Вилучені у ОСОБА_7 речовини сіро-зеленого кольору рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху основу склала 7,296 г.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що є пом`якшуючими покарання обставинами, натомість, факт перебування в стані наркотичного сп`яніння нічим не підтверджується.

Крім того, він пожалкував про вчинений злочин, навчений та покараний наріканням батьків та брата.

Також зазначає, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та братом, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Просить вирок змінити та призначити йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, визнав щире каяття за обставину, що пом`якшує покарання, визнав вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння за обставину, що обтяжує покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який не судимий, має постійне місце проживання, працює неофіційно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо з призначенням йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, однак підстави для призначення йому покарання у виді штрафу відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання не в максимальних межах санкції, а звільняючи на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням, йому було встановлено іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, мінімальної тривалості, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу неналежного врахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, пожалкував про вчинений злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та братом, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні обвинуваченому покарання та прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання не в максимальних межах санкції.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність перебування обвинуваченого в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, на момент вчинення злочину, повністю спростовуються наявним у матеріалах кримінального провадження висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 жовтня 2019 року, яким встановлено факт вживання марихуани (а.с. 33).

Вказану обставину в якості такої, що обтяжує покарання було вказано в обвинувальному акті, в суді першої інстанції, як свідчить аудіо-відео запис судового засідання, обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорював наявність вказаної обставини, яка обтяжує покарання.

З огляду на наведене колегія суддів вказаний довід апеляційної скарги обвинуваченого відхиляє.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Крім того, перевіряючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо можливості призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту пункту 4 частини 1 статті 408 КПК України слідує, що апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у випадках, коли при цьому не погіршується становище засудженого, та скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках, передбачених пунктами 1- 4 частини 1 статті 420 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подав лише обвинувачений, в якій просив його змінити та призначити покарання у виді штрафу.

Однак, враховуючи те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді 1 року обмеження волі з випробуванням та зі встановленням іспитового строку 1 рік, а у разі призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу його необхідно було б відбувати реально, то своїм рішенням апеляційний суд погіршив би становище обвинуваченого .

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Дата документу Справа № 335/209/20