Провадження № 11-кп/4820/130/21
Справа № 675/1444/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 126-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року,

В с т а н о в и л а :
Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізяслава Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, розлучений, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126-1 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_9 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя.
Зокрема, 06 травня 2020 року близько 18 години ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно матері ОСОБА_7 психологічний вид домашнього насильства, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 07 травня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин.
Окрім того, 12 травня 2020 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , висловлюючись на її адресу словами грубої нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 15 травня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, 12 травня 2020 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , висловлюючись на її адресу словами грубої нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 18 травня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2020 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 50 годин.
Також, 08 червня 2020 року близько 06 години ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 : ображав її словами грубої нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 10 червня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 50 годин.
Окрім того, 12 червня 2020 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 : ображав її словами грубої нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 18 червня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, 15 червня 2020 року о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 : ображав її словами грубої нецензурної лайки, та погрожував фізичною розправою чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 15 червня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, 15 червня 2020 року о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_9 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції 18 червня 2020 року складено відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2020 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розміні 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень.
Крім цього, 02 липня 2020 року ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 психологічний вид домашнього насильства: ображав останню словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого 02 липня 2020 року потерпіла звернулася з письмовою заявою до працівників поліції.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 змінити в частині міри покарання та застосувати міру покарання у виді громадських робіт.
Вважає, що вирок суду є необґрунтованим, суд першої інстанції неправильно застосував Закон про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Вказує, що обвинувачений вину визнав повністю, злочин скоїв вперше, за місцем проживання характеризується посередньо.
Зазначає, що суд безпідставно не визнав пом`якшуючу вину обставину визнання ОСОБА_9 вини повністю. Вважає, що суд безпідставно визнав обтяжуючу вину обставину, а саме вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 щодо особи похилого віку, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Судом невмотивовано чому саме така міра покарання та саме в такому розмірі є необхідною для виправлення обвинуваченого, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України.
Заслухавши доповідача, доводи захисника, обвинуваченого та потерпілої на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду та її заперечення щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.126-1 КК України, при наведених в вироку обставинах підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, ніким з учасників провадження не оспорюються.

Дії ОСОБА_9 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.1 ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В ході дослідження оскарженого вироку та матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, повністю дотримався вимог кримінального процесуального законодавства.
Частиною 1 Постанови № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України.
Вказані роз`яснення узгоджуються і з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з положеннями ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання узгоджується з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень, передбачених ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також, судом враховано, що ОСОБА_9 вину визнав повністю, злочин скоїв вперше, однак у скоєному не розкаюється, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті та дані досудової доповіді органу пробації.
Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_9 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Твердження захисника, що суд безпідставно визнав обтяжуючу вину обставину, а саме вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 щодо особи похилого віку, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, колегія суддів відхиляє.
Під особою похилого віку розуміється чоловік віком понад 60 років і жінка віком понад 55 років. Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла матір обвинуваченого ОСОБА_10 , 1959 року народження, і на момент вчинення відносно неї інкримінованого правопорушення, обвинувачений ОСОБА_9 усвідомлював відповідний віковий стан потерпілої-матері ОСОБА_10 (якій є понад 55 років), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а тому протилежні доводи захисника не можуть бути враховані.

При призначенні покарання суд в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник.

Разом з тим, суд першої інстанції також звернув увагу на події, що передували вчиненню злочину та які вказують на систематичне вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 психологічного насильства щодо своє матері ОСОБА_10 .
Відтак, судом першої інстанції прийнято до уваги наявні в матеріалах справи докази, а саме постанови суддів Ізяславського районного суду Хмельницької області у справах про адміністративні правопорушення. Зі змісту вказаних постанов вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 притягався у зазначених справах про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Наведені у вироку суду першої інстанції обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 систематично умисно вчиняє психологічне насильство відносно своєї матері, а тому доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції призначене покарання суперечить дослідженим матеріалам справи є необґрунтованим.
Колегія суддів звертає увагу, що санкцією ст. 126-1 КК України передбачено покарання у виді громадськими робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.
Вказане дає апеляційному суду підстави стверджувати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді арешту на строк шість місяці не є найсуворішим покаранням, передбаченим санкцією ст. 126-1 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт, оскільки таке покарання не буде достатнє його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді