Єдиний унікальний номер 185/7669/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001424 від 28.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент, Узбекистан,
громадянина України, з повною середньою освіту,
одруженого, маючого на триманні неповнолітню дитину
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.11.2020 року Павлоградським місіькрайонним судом
Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до
покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75,76
КК України з випробувальним терміном строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 15.05.2020 року о 14.00 год., перебуваючи біля залізничної колії, розташованої на 113 кілометрі від станції Павлоград-1 вбік вулиці Харківська м. Павлограда Дніпропетровської області, побачив майно, яке є власністю Акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія Придніпровська залізниця», та у ОСОБА_3 виник умисел на таємне, повторне викрадання чужого майна, а саме підкладок під рейки марки КБ-65у кількості 6 штук та болтів закладних в зборі у кількості 6 штук. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що вказані деталі верхньої будови колії являються чужим майном та ніяким правом відносно них він не наділений, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не поміченими, підійшов до вищевказаної залізничної колії де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із залізобетонних шпал за допомогою рожкового ключа 36x41 мм, відкрутив шість закладних болтів та шість підкладок марки КБ-65, тим самим викрав вищевказані деталі верхньої будови колії. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_3 намагався втекти з викраденим майном, однак останній був помічений та в подальшому затриманий працівником «Дистанції сигналізації та зв`язку № 4», ОСОБА_6 із викраденим майном. Таким чином, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину, направленого на таємне викрадення чужого майна, до кінця, ОСОБА_3 не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 міг би спричинити АК «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» матеріальний збиток на загальну суму 1648,36 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 15.05.2020 року о 14.00 год., він перебував біля залізничної колії Станції Павлоград-1 по вулиці Харківська м. Павлограда та намагався викрасти 6 підкладок та 6 болтів, із залізобетонних шпал, але був затриманий працівниками поліції . У скоєному він щиро кається.
Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нароколога не перебуває, за місцем проживання характерезується задовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 скоїв до постановлення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року, покарання останньому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року у вигляді одного року обмеження волі, більш суворим, призначеного за даним вироком.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, те, що злочин, який він вчинив, відноситься до нетяжких злочинів, та тяжких наслідків не настало, вину визнав у повному обсязі, тому суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 300 (триста) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2(два) роки

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року, покаранням призначеним за новим вироком, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- рожковий ключ 36Х41, який зберігається в кмері схову Павлоградського ВП знишити;

- 6 закладних болтів у зборі та 6 клем у зборі, які передані на зебрігання представнику потерпілого ОСОБА_7 залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 300 (триста) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1