Справа № 169/916/20
Провадження № 1-кп/169/35/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Відути Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має професійно-технічну освіту, неодружений, є українцем, громадянином України, судимий:

вироком Турійського районного суду Волинської області від 21 березня 2016 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, до одного року позбавлення волі, на підставі статей 75, 104 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

вироком Турійського районного суду Волинської області від 2 березня 2017 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених частинами другою, третьою статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі статей 70, 71 Кримінального кодексу України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 342, частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України, на підставі статей 70, 71 Кримінального кодексу України до трьох років трьох місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 8 листопада 2019 року,

вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 жовтня 2020 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, до шести місяців арешту, початок строку відбуття покарання 20 серпня 2020 року,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в березні 2020 року, точної дати і часу не встановлено, перебуваючи між населеними пунктами Миляновичі і Тупали Турійського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, умисно повторно таємно викрав кабель телефонний марки ТПП 10х2х0,4, довжиною 73 метри, вартістю 13 гривень 47 копійок за один метр, що належить Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», чим заподіяв потерпілому майнову шкоду в розмірі 983 гривні 31 копійка.

Крім того, 13 квітня 2020 року у вечірню пору доби ОСОБА_5 з під`їзду багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав належний ОСОБА_6 велосипед невстановленої марки іноземного виробництва срібного кольору, вартістю 4800 гривень, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Він же 23 квітня 2020 року в обідню пору доби шляхом відчинення правих передніх дверей, які не були зачинені на замок, автомобіля марки «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав з вказаного транспортного засобу барсетку, в якій знаходилися гроші в сумі 900 гривень та особисті документи ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Також, 30 червня 2020 року в період часу з 16 години 30 хвилин по 17 годину ОСОБА_5 , перебуваючи на березі озера в селі Дольськ Турійського району Волинської області поблизу пансіонату «Парасолька», зі столу з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав залишені без нагляду мобільний телефон марки «Huawei P40» (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ), вартістю 3700 гривень, що належить ОСОБА_8 , та мобільний телефон марки «Tecno» (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ), вартістю 1000 гривень, що належить ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілим майнову шкоду на вказані суми.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю.

По першому епізоду показав, що в березні 2020 року, перебуваючи між населеними пунктами Миляновичі і Тупали Турійського району Волинської області, побачивши телефонний кабель, зірвав його та викрав. Частину кабелю продав, а іншу заховав вдома на горищі.

По другому епізоду показав, що ввечері 13 квітня 2020 року побачив у під`їзді багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 велосипед, який викрав. Поїхав на велосипеді у місто Ковель, де продав незнайомим людям за 2000 гривень.

По третьому епізоду показав, що 23 квітня 2020 року в обідню пору перебував у селищі міського типу Турійськ Волинської області, побачив біля дороги автомобіль марки «Fiat Doblo», двері в якому не були зачинені на замок, відкрив двері та викрав з салону автомобіля барсетку, в якій знаходилися гроші в сумі 900 гривень та документи. Гроші забрав собі, а документи викинув у сміттєвий бак.

По четвертому епізоду показав, що 30 червня 2020 року, перебуваючи на березі озера в селі Дольськ Турійського району Волинської області, побачивши на столі мобільні телефони без нагляду, забрав їх та пішов на автобусну зупинку. Приїхавши у місто Нововолинськ телефони продав за 850 гривень та 1300 гривень.

У вчиненому ОСОБА_5 щиро розкаявся і просив суворо не карати, цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» визнав повністю.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в яких просили розглядати кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 без їхньої участі та вказали, що претензій до обвинуваченого не мають, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Представник потерпілого Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 без його участі та вказав, що пред`явлений до обвинуваченого цивільний позов підтримує із викладених у ньому підстав та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, клопотання про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням думки учасників судового розгляду та відповідно до вимог статті 325 Кримінального процесуального кодексу України судом визнано за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілих.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, кількість епізодів вчиненого злочину, особу винного, який є працездатною особою молодого віку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні в розумінні закону не має, не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, попередні його судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення злочинів, який, будучи засудженим за вчинення умисних злочинів, звільненим по відбуттю призначеного покарання на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, то обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні.

Крім цього, при визначенні міри покарання суд також враховує досудову доповідь на обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки останнього для суспільства є високими.

З врахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини другої статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням положень частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

До набрання вироком законної сили до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 129, абзацу 7 пункту 2 частини третьої статті 374 Кримінального процесуального кодексу України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи, що визнання обвинуваченим позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» та стягнення з цивільного відповідача на користь цивільного позивача 3494.10 гривень завданої майнової шкоди.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що цивільний позивач при подачі позову про відшкодування майнової шкоди, заподіяної вчиненням злочину, був звільнений від сплати судового збору на підставі закону (пункт 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), цивільний відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з цивільного відповідача ОСОБА_5 в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору у розмірі 1051 гривня.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 жовтня 2020 року, більш суворим, призначеним цим вироком, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

У строк остаточно призначеного ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів цим вироком повністю зарахувати частково відбуте ОСОБА_5 покарання у виді арешту за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 жовтня 2020 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 в строк остаточно призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення: з дня ухвалення цього вироку з 8 лютого 2021 року, до набрання цим вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» завдану злочином майнову шкоду в розмірі 3494 (три тисячі чотириста дев`яносто чотири) гривні 10 (десять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Речові докази: телефонний кабель, довжиною 73 метри, що знаходиться на зберіганні в секторі поліцейської діяльності № 1 (сел. Турійськ) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Луцька, 40, селище міського типу Турійськ Волинської області, повернути потерпілому Публічному акціонерному товариству «Укртелеком».

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий