ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/59/21 Справа № 710/437/16-к Категорія: ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3, ч.5 ст. 185, ст. 257 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
за участі:
прокурора обвинувачених обвинуваченого в режимі відеоконференції з Ірпінським міським судом Київської області захисниківОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000437 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_14 та начальника відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий;

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень.

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 187 КК України, до 7 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч.5 ст. 185 КК України, до 7 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_8 до відбуття 7 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 12.03.2016.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12.03.2016 по 10.03.2020, що становить 07 років 11 місяців 24 дні.

Звільнено ОСОБА_8 з зали суду, після проголошення вироку, від відбування покарання, у зв`язку з перевищенням строку попереднього ув`язнення фактично призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кримки, Шполянського району, Черкаської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

- 15 листопада 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, -

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень.

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 187 КК України, до 8 років 08 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч.5 ст. 185 КК України, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_9 до відбуття 08 років 08 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 04.11.2015.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 04.11.2015 по 10.03.2020, що становить 08 років 08 місяців 12 днів.

Звільнено ОСОБА_9 з зали суду, після проголошення вироку, від відбування покарання, у зв`язку з перевищенням строку попереднього ув`язнення фактично призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Листопадове, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий;

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 257 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 187 КК України, до 7 років 03 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч.5 ст. 185 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна;

- ч.1 ст. 263 КК України, до 03 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_10 до відбуття 07 років 03 місяці позбавлення волі із конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з 04.11.2015.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 04.11.2015 по 17.01.2020, що становить 08 років 04 місяці 26 днів. Враховуючи строк призначеного покарання ОСОБА_10 , а також у зв`язку з перевищенням строку попереднього ув`язнення фактично призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, визначено, що він відбув покарання повністю.

Ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь :
- держави в рівних долях процесуальні витрати по 880,08 грн. з кожного. Інші процесуальні витрати компенсувати за рахунок держави;
- ОСОБА_15 31085,25 гривень матеріальної шкоди та 50000 гривень моральної шкоди;
- ОСОБА_16 98000 гривень матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди;
- ОСОБА_17 74000 гривень матеріальної шкоди;

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди 67000 доларів США та 50000 гривень моральної шкоди залишено без розгляду.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за те, що вони, наприкінці липня 2015 року (точної дати встановити не представилось можливим), попередньо домовились про вчинення крадіжки у ОСОБА_17 , яку вчинили за наступних обставин.
30.07.2015 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 186 КК України - повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, на автомобілі ОСОБА_8 - FIAT Linea, державний знак НОМЕР_1 , під його керуванням прибули в м. Шпола Черкаської області. На автомобілі до будинку не під`їжджали, щоб не привертати уваги та залишили його в іншому місці. Дочекавшись темної пори доби, втрьох пішки підійшли до будинку за адресою: АДРЕСА_6 , де проживала потерпіла ОСОБА_17 . До подвір`я будинку потрапили перетнувши паркан. Після чого, в період часу з 21 год. до 00 год. (точного часу встановити не представилось можливим) ОСОБА_10 через вікно, яке відкрив металевою палкою ОСОБА_8 , проник у будинок, та відчинивши вхідні двері впустив до нього ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_9 залишився у дворі будинку для спостереження за навколишньою обстановкою з метою своєчасного повідомлення про небезпеку. Перебуваючи у будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_10 таємно викрали майно ОСОБА_17 а саме: грошові кошти в сумі 46000 грн., дві золоті каблучки вагою по 3 гр. кожна на загальну суму 4591,26 грн., золотий ланцюжок вагою 7 гр., вартістю 5356,47 грн., золотий браслет вагою 5 гр., вартістю 3826,05 грн. фотоапарат Nikon D5100, вартістю 6865,56 грн., об`єктив Nikon 16-85mm f/3.5-5 6G ED VR AF-S DX Nikkor вартістю, 9153,40 грн., відеокамеру, вартістю 3000 грн., після чого залишили будинок, а майном розпорядились на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , попередньо домовившись про спільне вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_19 , 02.08.2015 прибули на автомобілі ОСОБА_8 - FIAT Linea, державний знак НОМЕР_1 , під його керуванням в м. Новомиргород (Кіровоградська область). На автомобілі до будинку не під`їжджали, щоб не привертати уваги та залишили його в іншому місці. Приблизно о 05 год. 40 хв. вони трьох пішки підійшли до будинку АДРЕСА_7 , де проживала сім`я ОСОБА_19 . Після цього одягнувши на голову маски, а на руки рукавиці, які вони завчасно приготовили для вчинення цього злочину, маючи умисел на відкрите заволодіння чужого майна та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, озброївшись дерев`яною палицею (бітою), яка була в руках ОСОБА_8 та предметом схожим на пістолет, який був у ОСОБА_10 , зайшли через незачинені двері до будинку, де в цей час знаходились ОСОБА_15 та її малолітній син ОСОБА_20 , 2002 року народження, та вчинили напад на них, маючи на меті заволодіння їх майном. Під час такого нападу, для подолання опору потерпілих та появи у них враження про те, що у разі якщо вони не виконають їх вимоги, а саме не повідомлять, де зберігаються гроші та коштовності, то така погроза буде реалізована, зв`язали потерпілих ліпкою стрічкою (скотчем), при цьому ОСОБА_10 залякував потерпілих демонструючи предмет, схожий на пістолет, а ОСОБА_8 умисно один раз ударив дерев`яною палкою (бітою) ОСОБА_15 по голові, спричинивши рану тім`яної області голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, обстеживши шафи, тумби та інші меблі та речі в різних кімнатах будинку заволоділи 98000 грн., золотою обручкою вагою 6,68 гр. вартістю 5177,00 грн., двома золотими каблучками вагою відповідно 4,04 гр. та 4,75 гр. вартістю відповідно 3131,00 грн. та 3681,25 грн., золотим ланцюжком з хрестиком вагою відповідно 22,14 гр. вартістю 17158,50 грн. та 2,5 гр. вартістю 1937,50 грн., який зняли із шиї потерпілої ОСОБА_15 , а також колекцією старовинних монет, після чого залишили будинок, а майном розпорядились на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, попередньо домовившись про спільну участь у вчиненні злочину, 23.08.2015, разом на автомобілі ОСОБА_8 - FIAT Linea, державний знак НОМЕР_1 , під його керуванням прибули в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області. На автомобілі до будинку не під`їжджали, щоб не привертати уваги та залишили його в лісосмузі. Дочекавшись темної пори доби, втрьох пішки підійшли до будинку АДРЕСА_8 , де проживає потерпілий ОСОБА_18 . До подвір`я будинку потрапили через ворота, які були відкритими. Після чого, в період часу з 21 год. до 00 год. (точного часу встановити не представилось можливим) ОСОБА_10 через вікно, яке відкрив металевою палкою шляхом «віджиму», разом із ОСОБА_9 проникли у будинок. В свою чергу ОСОБА_8 залишився у дворі будинку для спостереження за навколишньою обстановкою з метою своєчасного повідомлення про небезпеку. Перебуваючи в будинку, таємно викрали грошові кошти в сумі 16800 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 370104 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах (370104 : 609 = 607,7, тобто більше 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину). Після вчинення крадіжки вони залишили будинок, а майном розпорядились на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_10 у невстановлений час незаконно невстановленим шляхом придбав та в подальшому зберігав за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_5 , револьвер системи «Наган» калібру 7,62мм, шість револьверних патронів центрального бою калібру 7,62х38 мм, засіб підриву промислового виготовлення уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ з бойовим запалом, корпус ручної осколкової гранати наступальної дії РГД-5, спорядженого бризантною вибуховою речовиною, які вилучені 03.11.2015 під час огляду вищевказаного домоволодіння.

Органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України, бандитизм, а саме: організація озброєної банди ( ОСОБА_8 ) з метою нападу на окремих осіб, а також участь у такій банді та вчинюваному нею нападі. Крім того, дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.
Внаслідок повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши письмові матеріали провадження, переглянувши відеозаписи слідчих експериментів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що слід виправдати ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за недоведеністю того, що в їх діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України.
Також судом першої інстанції виправдано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в їх діянні є склад даного кримінального правопорушення. Підставами виправдання слугувало те, що місцевим судом не було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були достеменно обізнані про те, що ОСОБА_10 у себе зберігає вогнепальну зброю, бойові припаси і вибухову речовину. Крім того, місцевим судом визнано недопустимими ряд доказів, які надано стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Судом першої інстанції виключено з обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за ст. 187 та ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину «організованою групою» та змінено на вчинення таких злочинів «за попередньою змовою групою осіб».

Дії ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 по епізоду крадіжки у ОСОБА_17 судом першої інстанції перекваліфіковані із ч.5 ст. 185 на ч.3 ст. 185 КК України, по епізоду розбою стосовно Фільченкових із ч.4 ст. 187 на ч.3 ст. 187 КК України, враховуючи доведеність вчинення злочинів лише за попередньою змовою групою осіб.

Місцевий суд виключив з обвинувачення всі обставини, пов`язані із свідком ОСОБА_21 з огляду на недоведеність обставин, які сторона обвинувачення пов`язує з вказаним свідком, та визнання певних доказів обвинувачення неналежними.

Також суд першої інстанції, проаналізувавши отримані докази, змінив обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за фактом крадіжки у ОСОБА_18 в с. Лебедин Шполянського району в частині суми викрадених грошей.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним в частині визнання його винним за ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, просив його скасувати в цій частині, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 185 КК України.

Вважає, що показання потерпілих ОСОБА_19 є неправдивими, оскільки вони різняться щодо кількості осіб, які здійснювали на них напад та обставин самого нападу.

В суді першої інстанції він та інші обвинувачені наголошували на тому, що щодо них чинився тиск з боку працівників правоохоронних органів з метою примушування до давання показань про причетність до злочинів.

Показання потерпілого ОСОБА_18 слід оцінювати критично, оскільки ним не надано підтверджень наявності в його власності суми коштів 67000 доларів США. Крім того сам потерпілий жодного разу в судове засідання не з`являвся.

Мобільний телефон «Леново» у апелянта був вилучений з порушенням вимог КПК України, а тому всі інші докази, пов`язані з вказаним телефоном, про виконані дзвінки, з`єднання, його місцезнаходження, є недопустимими доказами.

Огляд помешкання за адресою АДРЕСА_5 , 03.10.2015, а також огляд автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 , проведені слідчим з порушеннями, без відповідної ухвали слідчого судді або добровільної згоди особи, яка ним володіє.

В основу вироку суд поклав показання обвинуваченого ОСОБА_10 , які він давав на певних етапах досудового розслідування, про причетність апелянта до вчинення злочинів. В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заперечили його причетність до вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_22 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи висновки суду щодо винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та оцінки судом окремих доказів, просив вирок суду скасувати повністю у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, і ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.5 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.4 ст. 187 КК України - 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч.1 ст. 263 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.5 ст. 185 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ст. 257 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

- ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 та ч.5 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.4 ст. 187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч.1 ст. 263 КК України - 5 роки позбавлення волі, за ч.5 ст. 185 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ст. 257 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

- ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 та ч.5 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.4 ст. 187 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч.1 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.5 ст. 185 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ст. 257 КК України - 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності.

Зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено та підтверджено в судових засіданнях, що ОСОБА_8 була утворена група, яка має всі ознаки озброєної організованої групи. Вона діяла у стабільному складі, до якого входили ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Всі епізоди злочинної діяльності були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення кінцевого результату цього плану незаконного збагачення за рахунок коштів потерпілих.

Також зазначає, що вирок не містить аналізу доказів на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку, що банда ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , за рівнем стійкості, природи та міцності взаємозв`язків співучасників не була організованою та не була структурована за своєю будовою, а була ситуативна, спонтанна і не була стійка.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно перекваліфіковано дії обвинувачених з ч.4 ст. 187 на ч.3 ст. 187 КК України та виключено додаткові кваліфікуючі ознаки вчинення злочину в складі банди по епізодах вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.5 ст. 185 КК України, та безпідставно не кваліфіковано дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 257 КК України.

Крім того вказує на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки окремим доказам у кримінальному провадженні.

При призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість та кількість злочинів і призначено занадто м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ; думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , просили її задовольнити, та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора; думки обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та погодились з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що вони до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які вони засуджені, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України є правильною.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому колегія суддів перевіряє вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2020 року лише в межах апеляційних вимог прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України, за які він засуджений місцевим судом, його винуватість у: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій у великих розмірах, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_17 , даними в суді першої інстанції, згідно яких влітку 2015 року, коли вона з сім`єю були на відпочинку, з її домоволодіння по АДРЕСА_6 було вчинено крадіжку 46000 грн., 2 золотих каблучок, золотого браслета, золотого ланцюжка, фотоапарату Nikon та об`єктиву до нього, відеокамери. Наголошувала на тому, що під час слідчого експерименту ОСОБА_10 точно показав, де лежали викрадені речі, та без стороннього впливу детально розповідав і відтворював обставини вчинення у неї крадіжки;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2015, згідно відомостей якого ОСОБА_23 повідомив, що в період часу з 18 год. 30.07.2015 по 10 год. 31.07.2015 невідома особа проникла через вікно до будинку за адресою: АДРЕСА_6 , вчинила крадіжку грошей та золотих прикрас і декілька одиниць техніки (т.1 а.с. 86);
- даними протоколу огляду місця події від 31.07.2015, згідно якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_17 , та яким встановлено місце вчинення злочину (т.3 а.с. 2-6);
- даними висновку експерта №47 від 04.02.2016, згідно яких доведена вартість викраденого майна у ОСОБА_23 (т.3 а.с. 40-45);
- даними протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , згідно якого 24.12.2015 був проведений слідчий експеримент з метою відтворення обставин вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_17 в м Шпола, який підтверджує вчинення ОСОБА_10 крадіжки за попередньою змовою та за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 повідомив про обставини вчинення крадіжки, показав як проникали до будинку, точно назвав суму грошей та описав ювелірні вироби, які вони викрали, при цьому вказав на місця, де вони їх знайшли. Відтворення проводилось за згодою власника ОСОБА_17 , яка була присутня під час слідчого експерименту, що доводиться відеозаписом слідчої дії (т.6 а.с. 296-297);
- показаннями потерпілої ОСОБА_15 , даними в суді першої інстанції, згідно яких 02.08.2015 близько 06 години ранку вона знаходилася в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_7 . Почула, що відкрились двері, і в цей час в будинок забіг невідомий чоловік, наставивши на неї пістолет, та запитав - де знаходяться гроші. З коридору забіг другий чоловік, високого зросту та міцної статури, і наніс їй удар битою по голові. Коли вона піднялась, то побачила, що син був прив`язаний до стільця. До нього насильства ніхто не застосував. Нападники запитували - де зберігаються гроші. Чоловік меншої статури побіг в кімнату, а третій чоловік стояв в коридорі. У двох нападників на голові були одягнені балаклави, а у третього панчоха. У одного із них було татуювання, яке вона побачила коли він скинув рукавиці, щоб зняти з її шиї золотий ланцюжок. Стверджувала, що злочин вчинили обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .. ОСОБА_8 був в чорному костюмі в балаклаві з бітою, ОСОБА_9 впізнала по татуюванню на руці та статурі, а ОСОБА_10 - по голосу і говору. З її будинку були викрадені грошові кошти в сумі 98000 грн. дві пачки по 500 грн., золота обручка, 2 золоті каблучки, золотий ланцюжок з хрестиком, який був у неї на шиї, а також колекція старовинних монет;
- показаннями потерпілого ОСОБА_20 , даними в суді першої інстанції, згідно яких в момент злочину він перебував вдома. Почувши крик матері - вибіг до кімнати, де вона перебувала, та побачив чоловіка в камуфляжній формі із сіткою на голові. Всього в будинку перебувало три особи, один із яких був в чорному костюмі з бітою, а двоє - в камуфляжному одязі;
- показаннями потерпілого ОСОБА_16 про те, що 02.08.2015 близько 05 години ранку він поїхав на базар, в будинку залишились син та дружина, двері він не зачиняв. Коли йому повідомили про розбійний напад на його будинок, то відразу ж поїхав додому та побачив, що у дружини була розбита голова, а в будинку був безлад. З будинку зникли 98000 грн. (дві пачки по 500 грн., у одній пачці не вистачало 2000 грн.), золоті прикраси, із шиї дружини зняли ланцюжок з хрестиком;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2015, згідно якого ОСОБА_15 повідомила, що невідомі їй чоловіки в масках 02.08.2015 близько 05 год. 40 хв. здійснили напад на неї в її будинку за адресою: АДРЕСА_7 , при цьому погрожували предметом схожим на пістолет та «біту», застосовували силу. Під час нападу заволоділи грошима, золотими прикрасами (т.1 а.с. 4);
- даними протоколу огляду місця події від 02.08.2015, згідно яких в ході огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_7 , було вилучено прозору липку стрічку з нашаруванням речовини бурого кольору та об`єктів схожих на волосся, прозорі липкі стрічки, змиви речовини бурого кольору та контрольні змиви (т.1 а.с. 117-133). Дані вказаного протоколу узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_20 в частині застосування липкої стрічкипри здійсненні на них нападу, з метою запобігання можливого їх опору;

- даними висновку експерта №151 від 03.09.2015, згідно якого на тілі ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: рана тім`яної області голови, крововиливи правого плеча, грудної клітки справа; рана голови могла виникнути від не менше одного травматичного контакту з тупим об`єктом, може відповідати строку вчинення злочину, і відноситься до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливи плеча, грудної клітки могли виникнути від не менше 4-х травматичних контактів з тупим(ими) об`єктом(ами), можуть відповідати строку вчинення злочину і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 215-216). Дані вказаного висновку узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_15 про спричинення їй тілесних ушкоджень бітою, яка була у одного з нападників - у ОСОБА_8 ;
- даними висновку експерта №913 від 08.12.2015 (т.1 а.с. 293-296), згідно якого визначено вартість ювелірних виробів, якими заволоділи обвинувачені під час розбійного нападу на Фільченкових, зокрема золотих обручок, каблучок, ланцюжка, хрестика, з врахуванням виданих потерпілою Фільченковою бірок від викрадених ювелірних виробів (т.1 а.с. 262-263);
- дослідженими в ході судового розгляду показаннями свідка ОСОБА_21 , отриманими в порядку ст. 225 КПК України, згідно звукозапису яких ОСОБА_21 слідчому судді повідомив, що він знає ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яких неодноразово бачив разом. ОСОБА_21 також вказував, що ОСОБА_10 , будучи в нетверезому стані, йому повідомив, що це вони напали на ОСОБА_19 . В ніч з 01 на 02 серпня, близько 04 чи 05 години йому зателефонував ОСОБА_10 та просив поставити автомобіль «Fiat» біля його будинку. Чи був припаркований автомобіль біля його будинку не знає, так як його не було вдома. (т.2 а.с. 244-246). Показання свідка ОСОБА_21 у сукупності з іншими доказами можуть непрямо доводити причетність обвинувачених, в тому числі ОСОБА_8 до розбійного нападу на Фільченкових;

- даними проведеного слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_10 від 05.11.2015, в ході якого ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як на співучасників вчинення розбою на ОСОБА_19 . Розповів як вони зустрілися, взяли із собою перчатки, біту, монтировку, пістолет та дві маски, а у ОСОБА_9 була панчоха. Пересувалися вони на автомобілі ОСОБА_8 - Fiat. Близько 04 години ранку вони зустрілися, автомобіль залишили в іншому місці, а до будинку йшли пішки. Пояснив, що будинок ОСОБА_19 не був огороджений парканом, почекали поки чоловік поїхав. Підійшовши до дверей будинку - помітив, що вони були незамкнені, в будинку знаходились жінка та її син. Перебуваючи в будинку, під час проведення слідчого експерименту, показав кімнату, де лежала потерпіла, точно показав місця, де він знайшов гроші, вказав їх кількість дві пачки по 500 грн., золоті прикраси та детально їх описав. Крім того, з слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_10 , не будучи жителем м. Новомиргорода, в достатній мірі орієнтувався на місцевості, без зволікань показав місце, де розташований будинок ОСОБА_19 . Він вказував на деталі, які не були всім відомі, зокрема повідомив про те, що будинок парканом не огороджений (про це повідомляв лише потерпілий ОСОБА_16 ), заявив про викрадені монети, що було відомо тільки потерпілим, вказав, що на потерпілій був ланцюжок з хрестиком, що підтверджує показання самої потерпілої ОСОБА_19 . Підтвердив здійснення випадкового пострілу. Також вказав на місця, де знаходились як він, так і ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , а також показав, що ОСОБА_8 був одягнений в темний одяг, що також узгоджується із показаннями потерпілих. В ході даного слідчого експерименту ОСОБА_10 вказав місце, де він сховав камуфляжну куртку, маску та біту, які були виявлені. Їх виявлення та вилучення зафіксовано протоколом огляду місця події від 05.11.2015 (т.6 а.с. 257-269, 270-276). З додатку до протоколу (відеозапису), вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії, яка проведена за участю захисника, не було стороннього впливу на ОСОБА_10 . Таким чином, відомості слідчого експерименту із ОСОБА_10 підтверджують, що злочин щодо ОСОБА_19 був вчинений за попередньою змовою та за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 05.11.2015 за участю ОСОБА_9 згідно якого під час слідчого експерименту ОСОБА_9 пояснив та показав, що двері в будинок ОСОБА_19 були не замкнені, що було відомо тільки потерпілому, також достатньо впевнено орієнтувався в будинку, показав місця, де знаходилась потерпіла та її син. Під час слідчого експерименту було з`ясовано, що у нападі на сім`ю ОСОБА_19 він був разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Показання ОСОБА_9 , дані в ході вказаної слідчої дії, вцілому узгоджуються з даними, встановленими при слідчому експерименті за участю ОСОБА_10 (т.6 а.с. 284-291). Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час слідчої дії орієнтувались в просторі, описали будинок і детально описали події, які відбувались в будинку ОСОБА_19 , описали дії кожного із спільників, в тому числі ОСОБА_8 , і шлях відходу з місця вчинення злочину, що свідчить про їх причетність до його вчинення;

- даними протоколу слідчого експерименту від 09.11.2015 за участю ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 хоча і заперечив свою причетність до розбійного нападу на Фільченкових, але повідомив, що у невідомого хлопця, якого він називав ОСОБА_24 , було татуювання на правій чи лівій руці (т.6 а.с. 277-283);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 , датованої 24.08.2015, та в якій останній зазначав, що в період часу з 16 год. до 24 год. 23.08.2015 з будинку АДРЕСА_8 невідома особа шляхом проникнення викрала в нього грошові кошти в сумі 67000 доларів США(т.1 а.с. 96);
- протоколом огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , де відбулась крадіжка у ОСОБА_18 від 24.08.2015 (т.3 а.с. 60-66);
- відомостями, отриманими під час слідчого експерименту від 24.12.2015, проведеного за участю ОСОБА_10 в с.Лебедин Шполянського району, які окремо підтверджують, що крадіжка була вчинена за попередньою змовою та за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 на місці відтворив спосіб проникнення, а саме - через вікно, зазначивши, що до будинку проникли він та ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 залишився на подвір`ї. Гроші знайшли в гаманці, поділили кожному по 5600 доларів США (т.6 а.с. 299-300);
- аналізом інформації,отриманої від операторів телекомунікацій.

Як вірно зазначено у вироці суду першої інстанції, протоколи процесуальної дії (слідчого експерименту) з підозрюваними згідно з положеннями п.3 ч.2 ст. 99 КПК України є документом, тобто самостійним джерелом доказів, відмінним від показань, а тому покладення їх в основу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , не порушує приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якими суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Вказана позиція суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові ОП ККСВС від 14.09.2020 по справі № 740/3597/17

Як зазначено в постанові, приписи ч.4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання обвинуваченого та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК. Протоколи слідчих (розшукових) дій після їх оцінки судом із точки зору належності, допустимості і достовірності набувають значення судового доказу.

Крім того, як встановлено місцевим судом, на час інкримінованих подій обвинувачені користувались наступними номерами телефонів: ОСОБА_8 - НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; ОСОБА_10 - НОМЕР_5 .
Як вбачається з інформації, яка міститься в т.5 а.с. 63, 84, 163-164, з номерів телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , якими користувався ОСОБА_8 , на номер телефону НОМЕР_5 , яким користувався ОСОБА_10 , зафіксовано відповідно 50, 109 та 92 з`єднань з 04.08.2015 по 18.10.2015, та з 19.10.2015 по 03.11.2015, що в свою чергу доводить факт тривалих взаємовідношень між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Крім того, згідно аналітичних відомостей номер телефону НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_8 30.07.2015 о 07 год. 20 хв., о 09 год. 23 хв. перебував в м.Шпола Черкаської області, що разом з іншими доказами доводить його причетність до вчинення крадіжки у ОСОБА_17 (т.5 а.с. 101). Також ОСОБА_8 , використовуючи номер телефону НОМЕР_4 : 02.08.2015 починаючи з 04 год. 30 хв. і до 09 год. 02 хв. був в м. Новомиргороді , що підтверджує його участь у розбійному нападі на сім`ю ОСОБА_19 (т.5 а.с.106, 235-236); 23.08.2015 перебував в с. Лебедині Шполянського району, що також свідчить про його участь у крадіжці майна у ОСОБА_18 (т.5 а.с. 108).
Обвинувачений ОСОБА_8 стверджував, що в день вчинення крадіжок у потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 він не міг знаходитись як в м. Шпола, так і в с. Лебедин, в той же час його доводи спростовуються аналізом інформації, яка отримана від операторів телекомунікацій. Також обвинувачений ОСОБА_8 під час допиту його місцевим судом вказував, що 02.08.2015 о 5 годині ранку він зустрівся із ОСОБА_10 та невідомим йому чоловіком, яких відвіз в м. Новомиргород, а потім через 20 хвилин ОСОБА_10 відвіз в м.Мала Виска.
Таким чином, вищевикладені належні та допустимі докази в своїй сукупності, свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою вчинили крадіжки у ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з проникненням до житла, а також вчинили розбійний напад на сім`ю ОСОБА_19 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що покази потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 слід оцінювати критично, вони є неправдивими, різняться та є непослідовними, і всі слідчі дії були спрямовані на пошук та викриття двох невідомих осіб, які вчинили кримінальне правопорушення відносно них. Однак вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки його посилання на протоколи допиту потерпілих під час досудового розслідування не узгоджуються з вимогами ч.1 ст. 23 КПК України, згідно якої суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Крім того, показання потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 узгоджуються з іншими доказами, які покладені в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Також потерпілі згідно вимог ч.1 ст. 353 КПК України були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Показання свідка ОСОБА_21 не є прямим доказом причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до вчинення розбійного нападу з проникненням до будинковолодіння сім`ї ОСОБА_19 , однак його покази у сукупності з іншими доказами можуть непрямо доводити їх вину, а тому доводи апелянта ОСОБА_8 в цій частині є безпідставними.

При слідчих експериментах, проведених 05.11.2015 за участю обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , був присутній один захисник - ОСОБА_25 . Але ОСОБА_8 не давав визнавальні показання, які б можна було використати проти нього, а тому на думку колегії суддів, були відсутні обставини, які суперечили б інтересам будь кого з обвинувачених, у зв`язку з чим доводи апелянта щодо порушень діючого законодавства та порушення ч.1 ст. 46 КПК України є неспроможними.

Апелянт ОСОБА_8 вказував про застосування відносно обвинувачених незаконних методів дізнання, що змусило їх давати неправдиві показання на слідчих експериментах, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які могли б підтверджувати наявність у обвинувачених тілесних ушкоджень. Скарги на незаконні дії правоохоронців ніхто не заявляв ні під час допиту, ні під час слідчих експериментів, проведених за участю захисників. Подальші скарги обвинувачених , в тому числі ОСОБА_8 , які заявлені під час судового розгляду, слід розцінювати як спосіб уникнути відповідальності за вчинені злочини. При цьому органом досудового розслідування перевірено доводи обвинувачених про начебто застосовані до них незаконні методи з боку працівників правоохоронних органів і за результатами розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно працівників поліції (т.13 а.с. 191-192).
Місцевий суд встановив, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 проникли до будинку потерпілого ОСОБА_18 з якого викрали грошові кошти в сумі 16800 доларів США, змінивши обвинувачення за фактом викрадення грошей у потерпілого в частині суми викрадених грошей, належним чином мотивувавши своє рішення, цивільний позов ОСОБА_18 на підставі ч.2 ст. 257 ЦПК України було залишено без розгляду, оскільки позивач повторно не з`явився в судове засідання. Таким чином, посилання апелянта ОСОБА_8 про недоведеність викрадення у ОСОБА_18 грошових коштів в сумі 67000 доларів США є недоречним.
Протокол огляду місця події від 04.11.2015, на який посилається апелянт ОСОБА_8 , та згідно якого у ньогобуло вилучено мобільний телефон "Lenovo А356», визнано місцевим судом недопустимим доказом у справі ( т.18 а.с.47), а також протокол огляду автомобіля ВАЗ-21099, д. н. НОМЕР_2 ( т.2 а.с.73), який перебував в користуванні ОСОБА_21 , і під час проведення якого був вилучений пістолет типу наган, а також висновок експерта № 255 від 18.11.2015, яким досліджувався вказаний пістолет ( т.2 а.с.85-89), визнано місцевим судом неналежними доказами у справі ( т.18 а.с.55), та відповідно не покладені в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи апелянта ОСОБА_8 про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 03.11.2015 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , є неприйнятними, оскільки при зазначенні дати складання протоколу слідчий здійснив описку, та замість 11 місяця (листопада) зазначив 10 місяць (жовтень), що підтверджується записом у верхній частині третьої сторінки другого аркушу цього процесуального документу, де слідчий його назвав як «продовження до протоколу ОМП від 03.11.2015» (т.2 а.с. 15). Таким чином заяви, які містяться у томі №2 а.с. 13 від 03.11.2015 від ОСОБА_10 , який на той час законно користувався цим житлом, підтверджують законність цієї слідчої дії, що узгоджується із правилами ч.1 ст. 233 КПК України.

На думку колегії суддів, показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в частині непричетності до вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченого ОСОБА_8 , місцевим судом вірно оцінено, як намагання обвинувачених полегшити долю свого поплічника з метою уникнення ним відповідальності за фактично вчинені кримінальні правопорушення.
Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 не були допитані місцевим судом, їх покази не покладено в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому посилання останнього на те, що вказані свідки під час досудового розслідування були допитані з порушенням вимог чинного законодавства, є неприйнятними.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує, що місцевим судом безпідставно не кваліфіковано дії ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за ст. 257 КК України, та вважає, що стороною обвинувачення доведено те, що ОСОБА_8 організував та був керівником стійкої організованої озброєної групи, до якої входили ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою вчинення розбійних нападів. Однак вказані доводи колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями», бандою необхідно визнавати озброєну організовану групу або злочинну організацію, яка попередньо створена з метою вчинення кількох нападів на підприємства, установи організації чи на окремих осіб або одного такого нападу, який потребує ретельної довготривалої підготовки. Банду слід вважати створеною з моменту досягнення її учасниками згоди щодо вчинення першого нападу за наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності такого ж характеру та за умови, що об`єднання набуло всіх обов`язкових ознак банди.

При кваліфікації бандитизму слід установлювати п`ять обов`язкових, невід`ємних ознак банди як стійкого злочинного об`єднання: наявність у ній кількох (трьох і більше) суб`єктів злочину; стійкість; озброєність; загальна мета її учасників вчинення нападів на підприємства, установи, організації чи на окремих громадян; спосіб вчинення злочину напад.

Стійкість полягає в її здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протидіяти чинникам, що можуть її дезорганізувати, як внутрішнім (невиконання наказів керівника), так і зовнішнім (діяльність правоохоронних органів, конкуруючих організацій тощо).

Метою діяльності банди є напад, тобто дії, спрямовані на досягнення злочинного результату шляхом застосування насильства до потерпілого.

Організована група або злочинна організація, яка відповідає першим чотирьом ознакам банди, але учасники якої не мають на меті вчинення насильницьких злочинів (вчиняють крадіжки тощо), не може вважатись бандою.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що дії групи у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за рівнем стійкості, природи та міцності взаємозв`язків співучасників не були організованими та не були структурованими за свою побудовою. Вказана група була ситуативна, спонтанна, але вона не була стійкою. В основі утворення цієї групи лежало бажання епізодично незаконно отримати матеріальні блага, а не заняття спільною злочинною діяльністю - вчинення нападів на окремих осіб у складі стійкого організованого озброєного об`єднання. Крім того, такий напад був єдиним випадком у злочинній діяльності обвинувачених, решта злочинів, а їх була більшість, були крадіжками. Таким чином фактичні обставини розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_19 подібні до діяння, інкримінованого обвинуваченим, однак не містять всіх кваліфікуючих ознак, властивих бандитизму, а тому доводи прокурора в цій частині про допущення невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, є непереконливими.

Крім того, місцевим судом обґрунтовано визнано недопустимими доказами у справі протокол огляду місця події від 04.11.2015 (т.2 а.с. 92-98), згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 , де проживав ОСОБА_9 і де було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет, та висновок експерта №253 від 13.11.2015 (т.2 а.с. 107-110), за яким досліджувалася гладкоствольна вогнепальна зброя - пристрій SAFARI, моделі 820G, калібру 9 мм R.A., оскільки слідчий фактично провів огляд з порушенням правил проведення обшуку, тобто без наявності у нього ухвали слідчого судді, і була відсутня добровільна згода ОСОБА_9 як винаймача житла, при цьому власники цього житла ОСОБА_29 та ОСОБА_30 не мали право надавати таку згоду, що узгоджується з позицією позицію Верховного Суду у Постанові №346/7477/13-к від 31.10.2019, а висновок експерта є похідними від згаданого протоколу огляду місця події, і є недопустимим доказом за принципом «плодів отруйного дерева».
Таким чином, оскільки вилучена у ОСОБА_9 вогнепальна зброя пристрій SAFARI визнана недопустимим доказом, за відсутності інших доказів про зброю, яка використовувалась при нападі на Фільченкових, місцевий суд вірно при визначені обставин вчинення розбою не зазначив про конкретну марку та вид зброї,яка знаходилась у ОСОБА_10 при нападі, а лише встановив, що ОСОБА_10 використовував предмет схожий на пістолет. За таких обставин, органом досудового розслідування не доведено наявність в діяннях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, навіть при тій умові, що вони приймали участь у розбої щодо ОСОБА_19 , та усвідомлювали мотиви використання ОСОБА_10 предмета, схожого на пістолет.
Також, під час судового розгляду місцевим судом не було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були достеменно обізнані про те, що ОСОБА_10 у себе зберігає вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухову речовину. Таким чином посилання прокурора на наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, є неспроможними.
Оскільки місцевим судом визнано недоведеним пред`явлене ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачення за ст. 257 КК України, тому обґрунтовано змінено кваліфікацію дій останніх по епізоду крадіжки у ОСОБА_17 , із ч.5 ст. 185 на ч.3 ст. 185 КК України, по епізоду розбою стосовно Фільченкових із ч.4 ст. 187 на ч.3 ст. 187 КК України, враховуючи доведеність вчинення злочину лише за попередньою змовою групою осіб. Таким чином кваліфіковано дії ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК (крадіжка у ОСОБА_17 ), ч.3 ст. 187 КК (розбій щодо Фільченкових) та ч.5 ст. 185 КК (крадіжка у Коваленка) України, при цьому кваліфікація по крадіжці у ОСОБА_18 залишається за ч.5 ст. 185 КК України, враховуючи особливо великий розмір крадіжки.

Під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б вказували на безпідставну перекваліфікацію місцевим судом дій обвинувачених, та відповідно допущення неправильного застосування ЗУ про кримінальну відповідальність, як про те зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі.

При вирішенні цивільних позовів місцевим судом в повній мірі дотримано вимог закону, а тому вирок в цій частині є обґрунтованим та мотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування та судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, які б слугували підставами для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Що стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 районний суд достатньо виконав вимоги ст. 65, 66, 67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, обтяжуючу покарання обставину по епізоду розбійного нападу на Фільченкових, вчинення злочину щодо малолітньої особи та в присутності дитини, та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, передбачених ст. 66 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції в якості пом`якшуючих покарання обставин враховано позитивну характеристику за місцем останньої роботи ДСНС України у Кіровоградській області, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, відсутність судимостей, наявність грамот та нагород.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої враховано негативну характеристику, відсутність судимостей, часткове визнання вини та не перебування на спеціальних обліках.
Обвинуваченому ОСОБА_9 при призначенні покарання судом першої інстанції враховано його негативні характеристики, наявність попередньої судимості та не перебування на спеціальних обліках.
З врахуванням вказаних обставин, а також кількості і тяжкості вчинених обвинуваченими умисних злочинів, їх ролі у вчинених злочинах, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання в межах санкцій ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України, а ОСОБА_10 ще й в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України, остаточні покарання визначив за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді реального позбавлення волі з конфіскацією всього їх майна.
Колегія суддів вважає, що призначене остаточне покарання обвинуваченим: ОСОБА_8 у виді 7 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_9 у виді 8 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_10 у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст. 50,65 КК України, належним чином мотивоване, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо погіршення становища обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та призначення їм більш суворого покарання.

Доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, а посилання прокурора на недотримання судом першої інстанції п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - безпідставними, так як положення вказаної постанови при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 судом першої інстанції дотримані.

Враховуючи вищевикладене, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим і його слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_14 та прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення

Керуючись ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_14 та начальника відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий
Судді