УХВАЛА
Іменем України

06.01.2021 Справа №607/23/21 Провадження № 1-кс/607/ 12/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовомузасіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції з Кіровським районним судом м. Дніпропетровська клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.02.2020 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, застосованих відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:
04.01.2021 прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, застосованих до ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні.

Так, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2020 року, точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , які перебували в м. Дніпро, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, та ОСОБА_9 , який перебував у СІЗО № 7 у м. Маріуполі Донецької області, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, попередньо домовились про незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами жителів України під приводом відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди та непритягнення до кримінальної відповідальності близьких родичів за нібито вчинення останніми дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими.

Так, 10.02.2020 в період часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами та на виконання умов вищезазначеної домовленості, визначили стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , що проживає на АДРЕСА_2 , для подальшого здійснення до неї дзвінка з метою повідомлення їй неправдивої інформації відносно її доньки та незаконного заволодіння коштами ОСОБА_10 шляхом шахрайства. В цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також ОСОБА_11 , який вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 виник злочинний намір на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 10.02.2020 приблизно о 18 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на виконання умов вищезазначеної домовленості, використовуючи мобільний зв`язок, здійснила дзвінок на стаціонарний телефон НОМЕР_1 , на який відповіла ОСОБА_10 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, невстановлена досудовим розслідуванням особа в телефонній розмові з останньою, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом ОСОБА_10 , видала себе за працівника поліції та повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що її донька скоїла дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий від її дій перебуває у лікарні. Надалі, використовуючи розгублений стан ОСОБА_10 та її родинні зв`язки, невстановлена слідством особа висунула вимогу добровільно передати грошові кошти для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності її доньки за нібито вчинення останньою дорожньо-транспортної пригоди.
В свою чергу ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи слова невстановленої органом досудового розслідування особи, та будучи переконана в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї доньки, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно її доньки у випадку, якщо вона не виконає вищезазначеної вимоги, погодилася передати грошові кошти в сумі 10000 грн. Отримавши згоду ОСОБА_10 на передачу грошових коштів, невідома особа повідомила її про приїзд до неї представника поліції, якому вона повинна передати вказані грошові кошти, при цьому наказала постійно знаходитись із нею на телефонному зв`язку, тим самим не даючи можливості ОСОБА_10 усвідомити події, які з нею відбуваються, та з метою недопущення здійснення останньою телефонних дзвінків до близьких родичів та виявлення факту вчинення відносно неї шахрайських дій.
Після цього невстановлена особа, використовуючи стільниковий зв`язок, повідомила відомості про місце проживання ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , якого для отримання грошових коштів підшукав ОСОБА_9 . Надалі ОСОБА_11 направився до місця проживання ОСОБА_10 на АДРЕСА_3 .
ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виконання умов вищезазначеної домовленості, прибув за місцем проживання ОСОБА_10 , де видаючи себе за працівника поліції, отримав грошові кошти в розмірі 10000 грн нібито для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності доньки ОСОБА_10 за вчинення останньою дорожньо-транспортної пригоди.
Після заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_10 в розмірі 10000 грн, ОСОБА_11 залишив місце вчинення злочину, а вказані кошти відповідно до розпоряджень ОСОБА_4 розподілили між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Надалі, 12.07.2020 приблизно о 14 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена слідством особа, перебуваюючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та на виконання умов вищезазначеної домовленості, визначила стаціонарний номер телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , що проживає на АДРЕСА_4 , для подальшого здійснення до неї дзвінка з метою повідомлення їй неправдивої інформації відносно її сина та незаконного заволодіння коштами останньої шляхом шахрайства. В цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_15 , які діяли за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , виник злочинний намір на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 12.07.2020 приблизно о 14 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена слідством особа, використовуючи мобільний зв`язок, здійснила дзвінок на стаціонарний телефон НОМЕР_2 , на який відповіла ОСОБА_13 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, невстановлена досудовим розслідуванням особа в телефонній розмові з останньою, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом ОСОБА_13 , видала себе за працівника поліції та повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що її син скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий від його дій перебуває у лікарні. Надалі, використовуючи розгублений стан ОСОБА_13 та її родинні зв`язки, невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_15 висунула вимогу добровільно передати грошові кошти для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності її сина за нібито вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди.
В свою чергу ОСОБА_13 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи слова шахраїв та будучи переконана в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно її сина у випадку, якщо вона не виконає вищезазначеної вимоги, погодилася передати грошові кошти в сумі 6000 грн, які зберігались на банківській картці, та ювелірні вироби. Отримавши згоду ОСОБА_13 на передачу грошових коштів, невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_15 повідомила їй про приїзд до неї представника поліції, якому вона повинна передати вказані грошові кошти, при цьому наказала постійно знаходитись із нею на телефонному зв`язку, тим самим не даючи можливості ОСОБА_13 усвідомити події, які з нею відбуваються, та з метою недопущення здійснення останньою телефонних дзвінків до близьких родичів та виявлення факту вчинення відносно неї шахрайських дій.
Після цього, невстановлена особа, використовуючи телефонний зв`язок, повідомила відомості про місце проживання ОСОБА_13 ОСОБА_16 , який, дотримуючись вищезазначеної домовленості з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , направився до місця проживання ОСОБА_13 , що на АДРЕСА_4 . Керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, ОСОБА_16 видаючи себе за представника поліції, отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 6000 грн, які зберігались на банківській картці, та ювелірні вироби нібито для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності сина ОСОБА_13 за вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди.
Після заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 6000 грн та ювелірними виробами, ОСОБА_16 залишив місце вчинення злочину, а вказані кошти та ювелірні вироби відповідно до розпоряджень ОСОБА_4 та ОСОБА_17 були розподілені між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .
Отже, своїми протиправними діями, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та невстановлена досудовим розслідуванням особа за попередньою змовою заволоділи грошовими коштами в сумі 6000 грн та ювелірними виробами, а саме: золотим браслетом, золотим годинником із золотим браслетом, парою золотих сережок із смарагдами, золотим ланцюжком із золотим хрестиком та платиновим перснем зі смарагдом загальною вартістю 257000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Надалі, 30.06.2020 приблизно о 15 год. 00 хв. невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та на виконання умов вищезазначеної домовленості, визначила мобільний номер телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_19 , яка проживає на АДРЕСА_5 , для подальшого здійснення до неї дзвінка з метою повідомлення їй неправдивої інформації відносно її сина та незаконного заволодіння коштами останньої шляхом шахрайства. В цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний намір на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_19 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 30.06.2020 приблизно о 15 год. 00 хв. невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та на виконання умов вищезазначеної домовленості, використовуючи мобільний зв`язок, здійснила дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_3 , на який відповіла ОСОБА_19 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, невстановлена досудовим розслідуванням особа в телефонній розмові з останньою, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом ОСОБА_19 , видала себе за працівника поліції та повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що її син скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий від її дій перебуває у лікарні. Надалі, використовуючи розгублений стан ОСОБА_19 та її родинні зв`язки, невстановлена слідством особа висунула вимогу добровільно передати грошові кошти для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності її сина за нібито вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди.
В свою чергу ОСОБА_19 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи слова шахраїв та будучи переконана в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно її сина у випадку, якщо вона не виконає вищезазначеної вимоги, погодилася передати грошові кошти в сумі 35000 доларів США та 20000 грн. Отримавши згоду ОСОБА_19 на передачу грошових коштів, невстановлена слідством особа повідомила їй про приїзд до неї представника поліції, якому вона повинна передати вказані грошові кошти, при цьому наказала постійно знаходитись із нею на телефонному зв`язку, тим самим не даючи можливості ОСОБА_19 усвідомити події, які з нею відбуваються, та з метою недопущення здійснення останньою телефонних дзвінків до близьких родичів та виявлення факту вчинення відносно неї шахрайських дій.
Після цього невстановлена особа, використовуючи стільниковий зв`язок, повідомила відомості про місце проживання ОСОБА_19 невстановленій особі, яку підшукав ОСОБА_9 та яка, дотримуючись вищезазначеної домовленості із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, направилася до місця проживання ОСОБА_19 на АДРЕСА_5 . Після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, видаючи себе за представника поліції, отримала кошти в розмірі 35000 доларів США та 20000 грн нібито для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та непритягнення до кримінальної відповідальності сина ОСОБА_20 за вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди.
Після заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_19 невідома особа залишила місце вчинення злочину, а вказані кошти відповідно до розпоряджень ОСОБА_4 та ОСОБА_17 розподілила між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах.

Також прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі у ОСОБА_4 виник злочинний умисел. спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, без передбаченого законом дозволу у невставлені досудовим розслідуванням час та спосіб придбав обріз мисливської рушниці, який є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, виготовленою саморобним способом з гладкоствольної мисливської рушниці, шляхом укорочування ствола та укорочення ложі, після чого приніс вказаний обріз мисливської рушниці за місцем свого проживання та почав зберігати в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
19.11.2020 під час проведення санкціонованого обшуку в приміщенні житлового будинку за вказаною адресою виявлено та вилучено обріз мисливської рушниці, який є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби.
Вказаними умисними діями, що виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 (в редакції від 12.04.2017), Постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (в редакції від 07.02.2018), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених шумовитими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дій та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС № 622 від 21.08.1998 (в редакції від 15.05.2018).
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу.

Прокурор вважає, що у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.02.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

20.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2020 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 15.01.2021 із визначенням застави у розмірі 231220 грн та у випадку внесення застави покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утриматися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
24.11.2020 на депозитний рахунок Управління ТУ ДСА України у Тернопільській області внесені кошти у сумі 231220 грн із призначенням платежу: застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0000409.

Прокурор зазначає, що закінчити досудове розслідування у строк дії ухвали слідчого судді від 21.11.2020, тобто до 15.01.2021, неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження та необхідності проведення ряду слідчих дій.

Разом з тим з урахуванням вимог ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування виникла необхідність у продовженні покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, так як ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор вказує, що метою продовження покладених на ОСОБА_4 обов`язків є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також запобігання спробам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких підстав прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження на 60 днів строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 21.11.2020.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_21 клопотання підтримала з викладених у ньому підстав, просила клопотання задовольнити. Додатково зазначила, що підставами вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, є те, що останній був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, є громадянином Російської Федерації, що свідчить про можливість переховування його на території цієї країни. Також ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, а відтак легко може залишити місце свого проживання. Вказала, що усі зазначені у клопотанні обставини в своїй сукупності свідчать про те, що ризики, визначені попередньою ухвалою слідчого судді, не зменшились, а застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Крім того, зазначила, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений на 4 місяці, однак завершити таке розслідування у строк дії ухвали слідчого судді від 21.11.2020 неможливо, так як необхідно ще закінчити ряд експертиз, а також провести інші слідчі (розшукові) дії з метою встановлення усіх обставин у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора. Зазначили, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184, 194, 199 КПК України. Зокрема, в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор в обґрунтування клопотання посилається на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому фактично лише частково довівши наявність одного ризику, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім цього, захисники зауважили, що ОСОБА_4 не документований закордонним паспортом, а тому не може виконати покладений на нього обов`язок та здати такий паспорт відповідним державним органам. Так само недоцільним є і покладення на підозрюваного обов`язку носити електронний засіб контролю, так як попередня ухвала в цій частині виконана не була з незалежних від ОСОБА_4 причин і підозрюваний засіб електронного контролю не носив, однак належним чином виконував інші покладені на нього процесуальні обов`язки. Відтак захисники вважають, що існування нових ризиків, а також, що вже встановлені ризики не зменшились, прокурором не доведено. Так само, на думку захисників, прокурор не довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Відтак захисники зазначають, що прокурор, не маючи підстав, передбачених КПК України, не мав права ініціювати продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку обов`язків, слідчий суддя доходить такого висновку.

Частина 5 ст. 194 КПК України визначає, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Так, слідчий суддя встановив, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

20.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2020 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 15.01.2021 із визначенням застави у розмірі 231220 грн та у випадку внесення застави покладено на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утриматися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
24.11.2020 на депозитний рахунок Управління ТУ ДСА України у Тернопільській області внесені кошти у сумі 231220 грн із призначенням платежу: застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0000409.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 21.11.2020, під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу встановлено наявність ризиків вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку дії обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.
Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколи допиту потерпілих, в яких останні повідомляють про обставини вчинених відносно них кримінальних правопорушень; інформація щодо вхідних дзвінків на номери телефонів потерпілих, що були здійснені у день та час, про які потерпілі вказували як про день та час вчинення кримінальних правопорушень; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_19 серед чотирьох осіб на фотознімках впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 30.06.2020 шляхом обману заволоділа належними потерпілій коштами; висновок експерта за результатами судової експертизи зброї № 3/4-375/20 від 20.11.2020, згідно з яким наданий на дослідження предмет є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.08.2020, 14.08.2020.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та встановлені у судовому засіданні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, така обґрунтованість учасниками кримінального провадження у судовому засіданні визнавалась, не заперечувалась, а також не спростовувалась стороною захисту.

Щодо існування заявлених ризиків слідчий суддя зазначає таке.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, в обґрунтування застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя в ухвалі від 21.11.2020 зазначив про доведеність ризиків, визначених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим прокурор у своєму клопотанні посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак при цьому зазначаючи в клопотанні перелік усіх ризиків, що містяться в ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявляв про таку невідповідність у клопотанні прокурора та вважав, що вказане є однією з підстав для відмови у клопотанні прокурора як в такому, що подане без дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим ч. 1 ст. 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема належать змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання, що подається прокурором, є лише письмовою формою фіксування доводів та вимог прокурора, а обставини, на які прокурор посилається у такому клопотанні, мають бути безпосередньо доведені останнім у ході судового розгляду. При цьому прокурор не позбавлений можливості більш детально та розширено пояснювати обставини, що містяться у клопотанні, надавати уточнення, а також відмовлятися від певних вимог, зазначених у клопотанні.

Вказане так само спростовує посилання сторони захисту, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, так як вказане клопотання прокурора містить перелік таких підстав, а питання щодо їх достатності, належності та доведеності вирішується слідчим суддею у нарадчій кімнаті.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Більше того, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 , будучи громадянином Російської Федерації, не будучи зареєстрованим на території України, не маючи постійного офіційного місця роботи та сталих соціальних зв`язків, може легко залишити місце свого проживання та переховуватись на території іншої країни. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився.

Також слідчий суддя вважає, що не перестала існувати можливість знищення, приховання або спотворення ОСОБА_4 будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, враховуючи невстановлення на цьому етапі органом досудового розслідування усіх осіб, причетних до вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а відтак і невстановлення місця знаходження усіх речових доказів, на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обґрунтованим є ризик того, що у разі непродовження підозрюваному обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі речі та документи можуть бути ним знищені, сховані чи спотворені.

Так само і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому досудовим розслідуванням ще не встановленні особи, які є свідками у цьому кримінальному провадженні, а відтак ОСОБА_4 , будучи обізнаним щодо таких осіб, може впливати на них з метою умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду. Більше того, враховуючи, що на даний час у кримінальному провадженні проводиться ряд судових експертиз, з`явився і ризик того, що ОСОБА_4 може впливати на експертів з метою надання ними висновків, позитивних для підозрюваного. Крім цього, досудовим розслідуванням також не встановлені усі особи, причетні до вчинення вказаних правопорушень, а ОСОБА_4 може вживати заходи, спрямовані на унеможливлення встановлення цих осіб та ухилення ними від дачі показань чи надання показань у користь підозрюваного.

Також у судовому засіданні прокурор посилався на ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим слідчий суддя вважає, що таке посилання є неконкретизованим та формальним, так як прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про продовження строку дії обов`язків, застосованих до ОСОБА_4 .

Крім цього, ухвалою слідчого судді від 06.01.2021 продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців. Однак прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження та необхідності проведення ряду слідчих дій. Зокрема, як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, у цьому кримінальному провадженні призначено ряд судових почеркознавчих експертиз. Згідно з повідомленнями директора Тернопільського НДЕКЦ МВС України від 16.12.2020 орієнтовний строк проведення вказаних експертиз встановлений у другій половині лютого та в першій половині березня 2021 року. Крім цього, злочинна діяльність групи осіб, до складу якої належить і підозрюваний ОСОБА_4 , є багатоепізодною, а відтак у кримінальному провадженні ще проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на розкриття інших кримінальних правопорушень, вчинених цією групою осіб, встановлення свідків та місця знаходження речових доказів, а також виявлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінальних правопорушень та його роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 .

Разом з тим, приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення не доведена наявність у підозрюваного закордонного паспорту, а ОСОБА_4 зазначив, що таким паспортом він не документований, слідчий суддя не вбачає підстав для продовження строку покладеного на підозрюваного обов`язку здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.
Так само у судовому засіданні встановлено, що з незалежних від підозрюваного причин обов`язок носити електронний засіб контролю, покладений на останнього ухвалою слідчого судді від 21.11.2020, не виконувався. Однак при цьому ОСОБА_4 належним чином виконував інші покладені на нього обов`язки. За таких підстав слідчий суддя не вбачає необхідності для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного продовжувати строк дії покладеного на нього обов`язку носити електронний засіб контролю.
Відтак усі інші обов`язки з урахуванням їх тривалості не виходять за межі розумного строку, відповідають характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , та на даному етапі досудового розслідування є доцільними та необхідними з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому слідчий суддя відхиляє твердження сторони захисту про те, що у клопотанні прокурора необхідно відмовити, так як на переконання слідчого судді сторона захисту не довела, що ризики, для запобігання яким ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід, зменшились, а також не спростувала обґрунтованість підозри. При цьому вирішення питання про продовження чи непродовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків не може вирішуватися виключно на підставі позитивної процесуальної поведінки підозрюваного чи на підставі формальних невідповідностей клопотання прокурора вимогам КПК України, які були усунуті під час судового засідання. Той факт, що на даний час підозрюваний належним чином виконує свої процесуальні обов`язки, лише підтверджує вірність висновків слідчого судді при обранні відносно підозрюваного міри запобіжного заходу. Відтак саме покладення на підозрюваного вказаних обов`язків є належним та достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст. 177, 184, 194, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, застосованих відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити частково.
Продовжити на 60 (шістдесят) днів строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні.
В іншій частині клопотання відмовити.
Дія ухвали закінчується 01 березня 2021 року о 23 годині 59 хвилин.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення направити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1