Номер справи 289/2171/19
Номер провадження 1-в/289/91/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Радомишлького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого 20.03.2020 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 до суду надійшло подання Радомишлького РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, оскільки в період іспитового строку не виконує обов`язок періодично з`являтися на виклик до органу пробації.
В судове засідання належним чином повідомлені учасники кримінального провадження не з`явилися, направивши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник органу пробації подання підтримує та просить задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 подав до суду заяву в якій зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання Радомишлького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області та зобовязується з`являтись на реєстрацію.

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд дійшов до наступного висновку.
При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов'язаний з'ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов'язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.03.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як вбачається з матеріалів особової справи №40/2020 ОСОБА_3 29.10.2020 під особистий підпис був ознайомлений з правилами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, а також роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання (а.о/с 43).
Постановою про встановлення днів явки для реєстрації від 29.10.2020 ОСОБА_3 зобов`язано з`являтись до органу пробації перший та третій понеділок кожного місяця (а.о/с.46).
Із листка реєстрації вбачається, що під час іспитового строку ОСОБА_3 двічі не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації 02.11.2020 та 16.11.2020 (а.о/с.47).
В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені (ч. 4 ст. 166 КВК України).

Однак, із матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 протягом березня-серпня 2020 року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.37), а письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 оголошено ще до того, як останній не з`явився на реєстрацію, а саме 29.10.2020 - в день винесення постанови про встановлення днів явки на реєстрацію (а.с.45,46), а вже після цього ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію 02.11.2020 та 16.11.2020 (а.с.47).

При цьому, в поясненнях від 17.11.2020 ОСОБА_3 вказав, що 02.11.2020 та 16.11.2020 він не прийшов, тому що забув, зазначивши при цьому, що в нього був перелом ноги та накладено гіпс (а.с.55), що підтверджується довідкою №82 від 17.11.2020 Радомишльської лікарні, в якій підтверджено звернення 04.10.2020 ОСОБА_3 до приймального відділення Радомишльської ЦРЛ, якому був поставлений діагноз закритий перелом обох кісток правої гомілки (а.с.56).

Отже, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки дві неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації не свідчать про злісне небажання засудженого ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи №40/2020 відносно ОСОБА_3 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання зобов`язань, передбачених ч. 3 ст. 164 КВК України, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання та дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.
Судом встановлено, що іспитовий строк, на який засудженого ОСОБА_3 було звільнено від відбування призначеного покарання на час розгляду подання не закінчився, а тому особова справа підлягає поверненню до Радомишльського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.
Керуючись ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст.537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Радомишлького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 відмовити, а особову справу №40/2020 повернути до Радомишльського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1