Справа № 459/1506/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1010/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 квітня 2020 року, з участю,
прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

встановила:
цією ухвалою, відмовлено в задоволенні подання начальника Сокальського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку, та постановити нову ухвалу, якою задоволити подання Центру пробації.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вироком Червоноградського міського суду від 01.03.2018 він був засуджений за ч.1 ст.129, ч.4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На протязі цих двох років дотримувався порядку та умов відбування іспитового строку.
Наприкінці лютого останній раз з`явився в орган пробації, однак після того його не викликали. Він думав, що у зв`язку із карантином наступні відмічання відклали. Однак пройшло кілька місяців і його далі ні хто не викликав. Він приходив запитував в Центр пробації відносно свого обов`язку приходити, однак ніхто нічого йому пояснити не міг.
10.08.2020 звернувся із заявою до Центру пробації, щоб ті повідомили про час закінчення іспитового строку та чи вони звертались із поданням про звільнення його від призначеного покарання.
Листом Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ »Центр пробації» у Львівській області його повідомлено, що 02.03.2020 Центром скеровано подання про його звільнення від призначеного покарання, а 04.05.2020 до них надійшла ухвала про відмову у задоволенні клопотання.
Одразу ж після отримання вказаного листа написав заяву, щоб йому надали вказану ухвалу Червоноградського міського суду, якою було відмовлено в задоволенні подання, та 07.09.2020 отримав таку.
Звертає увагу, що він не був повідомлений про розгляд цієї справи, що свідчить конверт котрий міститься в матеріалах справи.
На його думку, суд однобічно провів засідання. Він був позбавлений можливості мати захисника, адже звільнення від відбування покарання для нього с важливим.
Крім того, Червоноградський міський суд відмовляючи в поданні Центру пробації мотивував своє рішення з посиланням на те, що на розгляді в Червоноградському міському суді перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 22.02.2019 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчить про його явне і стійке небажання стати на шлях виправлення.
З такою позицією він категорично не погоджується, оскільки суд порушив закріплене в Конституції України презумпцію не винуватості.
У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч.1 ст.62 Конституції України, ч.1 ст.17 КПК України. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим кодексом, встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Наявність підозри не свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого до задоволення не підлягає виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.03.2018 р. за ч.1 ст.129, ч.4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст.76 КК України на нього було покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно матеріалів справи, останній перебуває на обліку з 03.04.2018 р. 01.03.2020 року іспитовий строк покарання засудженого ОСОБА_6 закінчився.
З матеріалів особової справи вбачається, що на розгляді в Червоноградському міському суді Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 22.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Так, ст. 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на положення ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 78 КК України.
Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.
Як встановлено колегією суддів, на розгляді в Червоноградському міському суді Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 22.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
Доводи засудженого, викладені в апеляційній скарзі про те, що протягом визначеного іспитового строку він виконав покладені на нього обов`язки, відносно нього відсутній новий обвинувальний вирок, а тому суд після закінчення цього строку має звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, не узгоджується з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч.3 ст.75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового злочину.
При цьому відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу за новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому законом порядку.
Отже, звільнення ОСОБА_6 від покарання за попереднім вироком, в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в інших кримінальних провадженнях, які зараз перебувають на розгляді в судах, позбавляє можливості суд призначити остаточне покарання з дотриманням вимог ст. 71 КК України.
Враховуючи наведені обставини, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, які не дають достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_6 ч.1 ст.78 КК України та звільнення його від призначеного йому покарання, призначеного за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.03.2018 р. За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.
Керуючись статтями 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4