Справа № 487/6672/20
Провадження № 1-кс/487/6532/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000890 від 03.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач сектору дізнання Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , в якому просила накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000890 в ході проведення огляду місця події 02.11.2020, а саме: телефон марки «Samsung duos» чорного кольору, та визначити місцем зберігання даного телефону кімната зберігання речових доказів Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області.
Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СД Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000890 від 03.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2020 до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від інспектора УПП в Миколаївській області про те, що за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку 33 по вул. 6-Ялтинська, виявлено громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля якої виявлено згорток зеленого кольору з невідомою речовиною.
Даний факт зареєстровано в ЖЕО Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області за № 24854 від 02.11.2020 та в подальшому внесено до ЄРДР за №0000890 від 03.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
02.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку 3 по вул. 6-Ялтинська, було виявлено та вилучено мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung duos», який в подальшому поміщено до сейф-пакету № ЕХР0250328.
У клопотанні дізнавач посилається на те, що вилучене майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберігло на собі його сліди, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний мобільний телефон, який знаходиться в камері схову Заводського ВП.
В судовому засіданні дізнавач не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна за ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що СД Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000890 від 03.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2020 до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від інспектора УПП в Миколаївській області про те, що за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку 33 по вул. 6-Ялтинська, виявлено громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля якої виявлено згорток зеленого кольору з невідомою речовиною.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 02.11.2020, дізнавачем Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 в присутності понятих проведено огляд відкритої ділянки місцевості, яка розташована в м. Миколаєві, навпроти будинку 33 по вул. 6-Ялтинська, і було виявлено та вилучено мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung duos», який в подальшому поміщено до сейф-пакету № ЕХР0250328.
В ході досудового розслідування ОСОБА_5 були наданні пояснення, відповідно до яких остання вказала, що 02.11.2020 р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її знайомими на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шукали згорток зеленої ізоленти, в якому знаходяться рослини роду конопель. В цей час до них підійшла невідома жінка, яка вимагала припинити пошуки, оскільки викликає поліцію, що і було зроблено. Двоє її знайомих втекли, залишивши у неї мобільний телефон, після чого приїхали працівники поліції.
У даному кримінальному провадженні, з урахуванням його обставини, є всі підстави вважати, що зазначений мобільний телефон, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовим доказом), може містити відомості про факти та обставини, що підлягають встановленню в ході досудового розслідування.
Для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування, на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, в накладенні арешту.
Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача сектору дізнання Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000890 від 03.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 02.11.2020 в ході огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «Samsung duos» чорного кольору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1