У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

представник заявника- ОСОБА_6

боржниця ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 1-72/2011 про стягнення з ОСОБА_7 на користь Територіального відокремленого безбалансового відділення № Філії Миколаївське обласне управлення «Державний ощадний банк України» майнових збитків в сумі 201250 грн. та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Заявник просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною та такою, що порушує права ПАТ «Державний ощадний банк України» на отримання стягнутих на його користь виплат за вироком суду.

Вважає, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку, що виконавчий документ повернуто на підставі заяви стягувача № (15-20) 345-12 від 06.02.2012, оскільки такої заяви не існує. Вказує, що єдиним стягувачем є публічне Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України», яке такої заяви на адресу виконавчої служби ніколи не направляло.

Звертає увагу на те, що вихідний номер нібито заяви стягувача про повернення виконавчого документа відповідає номерам кореспонденції прокуратури Кривоозерського району Миколаївської області, що свідчить про те, що заява подана особою, яка не мала права її подавати.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що постанова ВДВС Павлоградського МРУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження № 32284726 від 17.04.2012, а також супровідний лист з номером вихідної кореспонденції № 03/22127 від 17.04.2012 в матеріалах справи відсутні, про їх наявність зазначено лише з відповіді ВДВС від 16.07.2015, що не може бути доказом направлення і вручення виконавчого документа стягувачу.

На думку апелянта, суд першої інстанції за відсутності належних доказів, вважав встановленим той факт, що вказана постанова разом з виконавчим листом була направлена та вручена стягувачу. Вважає, що журнал обліку вихідної кореспонденції та номер вихідної кореспонденції підтверджують лише факт реєстрації листа, проте не підтверджують факт його відправлення та отримання адресатом. Доказом може бути лише довідка з Укрпошти, але такої довідки в матеріалах справи не має і судом така довідка не досліджувалась.

Вказує, що на неодноразові запити (№ 2664 від 20.12.2013, № 1678 від 27.06.2014, № 521 від 15.04.2015) щодо причин несплати коштів боржником, від державної виконавчої служби Павлоградського МРУЮ жодної інформації не надходило.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Відмовляючи в поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа суд першої інстанції зазначив, що не можуть слугувати підставою для поновлення строку посилання представника банку, що банк не отримував постанови про повернення виконавчого документу та оригіналу виконавчого листа від органу ДВС, оскільки з відповіді виконавчої служби від 31 серпня 2015 року вбачається, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7 на користь АТ "Ощадбанк" ТВТБ №10014/0142 суми боргу в розмірі 201250 грн. було повернуто 17 квітня 2012 року.

Крім того, заявником до заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не долучено жодного доказу на підтвердження існування у нього поважних причин, які б перешкоджали йому вчасно, в межах передбаченого законодавством строку, отримати виконавчий лист.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Ощадбанк» на підтримку апеляційної скарги, заперечення боржниці ОСОБА_7 , думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2011 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Миколаївської області, ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду контролера-касира строком на 3 роки.

Згідно вироку, на користь ВАТ «Ощадбанк» з ОСОБА_7 стягнуто в рахунок відшкодування майнової шкоди 201 250 грн (а.с. 4-15).

На виконання вироку, 16.01.2012 р. виконавчий лист по кримінальній справі виданий представнику стягувача (а.с.17).

02.02.2012 виконавчий лист та заяву про відкриття виконавчого провадження стягувач направив на виконання до відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ Миколаївської області (а.с.16).

Як слідує з постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ Миколаївської області від 02.02.2012 р., провадження за вказаним виконавчим листом відкрито (а.с.18).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ Миколаївської області від 09.04.2012 р., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено у зв`язку із тим, що боржниця ОСОБА_7 відбувала покарання в Павлоградській виправній колонії м. Павлоград (а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що 09.04.2012 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчі документи направлено за належністю до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за місцем відбування ОСОБА_7 покарання (а.с. 27,38).

З матеріалів справи слідує, що представник апелянта неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області запити (№ 2664 від 20.12.2013, № 1678 від 27.06.2014, № 521 від 15.04.2015, № 1122 від 16.07.2015 р.) щодо причин несплати коштів боржником (а.с. 18-22).

У вказаних запитах, зокрема у запиті від 16.07.2015 р., містилося посилання на те, що виконавчий лист, який був виданий 16.01.2012 р. був направлений на виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, але станом на 15.07.2015 р. відділення банку не отримало ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані інформації про хід виконавчого провадження (а.с.19).

Аналогічний запит був зроблений відділенням банку 05.08.2015 р. і до відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ Миколаївської області (а.с.23), але зазначений відділ повідомив про закриття виконавчого провадження, пославшись на постанову державного виконавця від 25.05.2012 р. (а.с. 23).

Між тим, як слідує з матеріалів справи, відділення банку після неодноразових звернень до різних відділів державної виконавчої служби все ж таки отримала відповідь від державної виконавчої служби Павлоградського МРУЮ за вих. номером від 31.08.2015 р., в якому надавалася відповідь на запит відділення банку від 16.07.2015 р.

Отже, зазначені відповіді відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ та відділу Павлоградського МРУЮ свідчать про те, що відділення банку вживало заходів для з`ясування питання, де перебуває виконавчий лист та чому не здійснюється примусове виконання вироку про відшкодування з ОСОБА_7 на користь відділення банку майнової шкоди.

Зокрема, з зазначеної відповіді відділу ДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області від 31 серпня 2015 року вих.№02/46421 на адресу керівника ТВВБ №10014/1/18 Філії - Миколаївське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" вбачається, що на їх адресу надходив виконавчий лист 17.04.2012 р.

Проте, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" постановою державного виконавця від 17.04.2012 р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження а копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження за вихідним №03/22127 від 17.04.2012 р. Виконавче провадження було передано для зберігання до архіву та, відповідно - для знищення.

Також цим листом було повідомлено про право звернутися до суду для видачі дублікату виконавчого документу та пред`явити його до органу державної виконавчої служби за територіальністю (а.с.26).

Як слідує з матеріалів справи, зазначеним правом відділення банку скористалося, звернувшись до Кривоозерського районного суду Миколаївської області з клопотанням про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» майнової шкоди.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03.08.2015 р. було поновлено строк для пред`явлення зазначеного листа до виконання.

Проте, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 08.09.2015 р. зазначена ухвала скасована та постановлена нова ухвала про відмову у поновленні строку для пред`явлення зазначеного листа до виконання (а.с.31-34).

Мотивуючи зазначене рішення, апеляційний суд зазначив, що представнику відділення банку було відомо, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виправній колонії у м. Павлоград, але пред`явив виконавчий лист до виконання лише більше ніж як через півтора року після звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі. За висновком суду, заявник не довів поважність причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Як слідує з матеріалів справи, після прийняття зазначеного рішення, 25.05.2016 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» повторно звернулося до Кривоозерського районного суду Миколаївської області про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 1-72/2011 про стягнення з ОСОБА_7 на користь Територіального відокремленого безбалансового відділення № Філії -Миколаївське обласне управлення «Державний ощадний банк України» майнових збитків в сумі 201250 грн. та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначена заява тривалий час перебувала на розгляді суду першої інстанції, по ній приймалося декілька рішень.

Востаннє, прийнята ухвала Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_7 майнових збитків в сумі 201250 грн. та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Саме ця ухвала є предметом апеляційного перегляду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення судом не враховані зазначені у поданій заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, зі змісту зазначеної заяви слідує, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник зазначив, що їм було відомо, що на виконання вироку суду виконавчий лист постановою державного виконавця від 09.04.2012 р. був направлений до виконання до відділу ДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області, куди стягувач неодноразово звертався у період 2013-2015 років, але відповіді не отримував. Лише 31.08.2015 р. зазначений відділ надав відповідь, де зазначалося, що виконавче провадження було передано до архіву, а потім знищено.

Також стягувач у заяві зазначав і про відповідні звернення до відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ, який теж повідомив листом від 05.08.2015 р. про відсутність виконавчого листа у зазначеному відділі.

Тому, з огляду на наявні у матеріалах справи відповіді органів ДВС, на які міститься посилання у даній ухвалі, заслуговують на увагу наведені у заяві до суду доводи стягувача про те, що виконавчий лист був втрачений, його фактичне місце знаходження встановити не можливо, а рішення суду боржницею не виконано.

Також є слушними наведені в апеляційній скарзі доводи, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення зроблено невірний висновок про те, що виконавчий лист нібито був повернений стягувачу та вручений йому.

Ці висновки є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження даної обставини.

Зокрема, журнал обліку вихідної кореспонденції та номер вихідної кореспонденції підтверджують лише факт реєстрації листа, але не підтверджують факт його відправлення та отримання адресатом.

З наданих під час апеляційного розгляду пояснень ОСОБА_7 пояснень вбачається, що вона відбувала покарання у Павлоградській ВК з 10.01.2012 р. до 27.06.2014р.

Апелянт, в свою чергу зазначив, що представнику банку не було відомо про звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі ще у 2014 р. І ці твердження апелянта узгоджуються з даними про те, що представник стягувача неодноразово, в тому числі і в 2015 р. звертався до органу ДВС за місцем відбування покарання ОСОБА_7 з вимогою повідомити про виконання рішення суду.

Таким чином, на думку суду, при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що з матеріалів справи слідує, що виконавчий лист був втрачений, та не з вини стягувача.

Після отримання повідомлення відділу ДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області від 31.08.2015 року, з якого вбачалося, що виконавчий лист втрачено, стягувач одразу звернуся до суду з клопотанням про видачу дублікату виконавчого листа.

Як свідчать матеріали справи, виконавчий лист втрачено не стягувачем і не після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а внаслідок порушення органом ДВС приписів ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку направлення документів виконавчого провадження.

На думку суду, в повторно поданій заяві ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії- Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» довів поважність причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Враховуючи надані до заяви від 22.05.2016 р. докази на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, Суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження існування у нього поважних причин, які б перешкоджали йому вчасно, в межах передбаченого законодавством строку отримати виконавчий лист.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбаченого законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання, ці вимоги також передбачено в ст. 371 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для задоволення апеляційної скарги ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк».

За такого, ухвала підлягає скасуванню, з ухваленням нової ухвали про задоволення заяви стягувача.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк України» задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у відношенні ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у відношенні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3