ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1249/20 Номер провадження 11-кп/814/446/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2021, -
ВСТАНОВИЛА:
12.01.2021 Котелевським районним судом Полтавської області призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст.263 КК України у відкритому судовому засіданні на 11 годину 22 січня 2021 року.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та про повернення обвинувального акту прокурору.

Задоволено клопотання прокурора Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селище Семенівка Семенівського району Полтавської області, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не одруженому, маючому на утриманні одну малолітню дитину, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимому, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст. 263 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 березня 2021 року.

Встановлено строк дії ухвали про продовження тримання під вартою до 12 березня 2021 року.

Визначено розмір застави у 121620 гривень (сто двадцять одну тисячу шістсот двадцять) гривень.

Постановлено звільнити ОСОБА_7 з-під варти за даним кримінальним провадженням після внесення застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, відповідно до ч.4 ст.202 КПК України.

Постановлено, що у разі внесення застави, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою по першому виклику на визначений час до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, постановлено вважати ОСОБА_7 таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави строком на 60 днів, який обраховувати з дня внесення застави.

Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків доручено Котелевському ВП Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2021 та змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 в нічний період доби з 22:00 до 6:00 або на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевим судом не враховано те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та обставини, які б давали підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, оскільки: обвинувачений має постійне місце проживання; сучасні технології здійснення контролю за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту усувають ризик переховування від органів досудового розслідування; відсутні речі або документи для встановлення обставин кримінального правопорушення, які могли б бути спотвореними обвинуваченим; свідки сторони обвинувачення є залегендованими, а тому відсутня будь-яка можливість впливу на них зі сторони обвинуваченого; кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, й, обвинувачений зацікавлений, щоб судовий розгляд відбувся у чіткій відповідності до норм КПК України.

Водночас, на думку захисника, клопотання прокурора в порушення вимог КПК України не містить належних та допустимих доказів на обґрунтування доводів, викладених в клопотанні, в сторони обвинувачення відсутні вагомі докази про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, апелянт зазначає, що подальше перебування ОСОБА_7 під вартою за наявності малолітнього утриманця погіршує матеріальне становище родини та негативним чином впливає на стан здоров`я та розвиток дитини.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що сторони кримінального провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться без участі сторін кримінального провадження.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвала Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2021 оскаржується лише в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини амфетаміну, в місцях масового перебування громадян; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини амфетаміну, вчиненого повторно; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечного наркточиного засобу канабісу, психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах, вчиненому повторно; ч.2 ст.263 КК України, а саме у виготовленні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно з даними обвинувального акта ОСОБА_7 , точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою збуту, у невстановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження, та невстановленому місці, придбав психотропну речовину амфетамін, яку перевіз до сел. Котельва автомобілем марки OPEL, модель VECTRA, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , яким користується, та зберігав при собі, з метою збуту, чим вчинив дії, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини амфетамін, з метою збуту.

У подальшому, 11 вересня 2020 року приблизно 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у парку «Ковпака», що розташований в центрі сел. Котельва, по вул. Полтавський шлях, що є місцем масового перебування громадян, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, незаконно, за грошові кошти в сумі 200 грн збув громадянину під вигаданими даними ОСОБА_10 психотропну речовину амфетамін, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 0, 01317 г та 0, 01562 г, загальною вагою 0,02879 г, яку ОСОБА_10 12.09.2020 добровільно видав працівникам поліції.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 28.09.2020, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно та діючи умисно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою збуту, у невстановленої слідством особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та в невстановленому місці, придбав психотропну речовину амфетамін, яку перевіз до сел. Котельва автомобілем марки ОРЕL модель VECTRA, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , яким користується, та зберігав при собі, з метою збуту, чим вчинив дії, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини амфетамін, з метою збуту.

У подальшому, 28 вересня 2020 року приблизно 14 год. 53 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу узбіччя 2 (другого) пров. Пушкіна, в сел. Котельва, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, повторно, незаконно, за грошові кошти у сумі 200 грн., збув громадянину під вигаданими даними ОСОБА_11 - психотропну речовину - амфетамін, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 0,05345 г та 0,05211 г, загальною вагою 0,10556 г, яку ОСОБА_11 цього ж дня добровільно видав працівникам поліції.

Крім цього, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 15.10.2020, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно, діючи умисно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», придбав, з метою збуту, у невстановленої слідством особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та невстановленому місці, психотропну речовину амфетамін, яку перевіз до сел. Котельва автомобілем марки ОРЕL модель VECTRА, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , яким користується, та зберігав при собі, з метою збуту, чим вчинив дії, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини амфетамін, з метою збуту.

У подальшому, 15 жовтня 2020 року приблизно 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на узбіччі проїжджої частини по вул. Покровська, поблизу буд. №1, в сел. Котельва, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи повторно, умисно, незаконно, за грошові кошти сумі 200 грн., збув громадянину під вигаданими даними ОСОБА_11 порошкоподібну речовину, яка є психотропною речовиною амфетаміном, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 0, 036 г, 0,019 г, загальною вагою 0,055 г, яку ОСОБА_11 цього ж дня добровільно видав працівникам поліції.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 15.10.2020, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно та умисно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», придбав, з метою збуту, у невстановленої слідством особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та невстановленому місці, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину «амфетамін», у великих розмірах, які перевіз до сел. Котельва автомобілем марки OPEL модель VECTRA, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , яким користується, та зберігав у ньому, чим вчинив дії, які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс та психотропної речовини «амфетамін», з метою збуту.

У подальшому, 15 жовтня 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та під час санкціонованого судом обшуку автомобіля марки OPEL модель VECTRA, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , поблизу території ТОВ «Агрофірма «Маяк», що розташована по вул. Ринковій, №21 в сел. Котельва, працівниками поліції було відшукано та вилучено особливо небезпечний наркотичний засобіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,052 г; 18,240 г, а також порошкоподібні речовини рожевого кольору, які у своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,250 г, 0,3363 г, 0,2956 г (у перерахунку на амфетамін основу), загальною вагою 0,8819 г, а також рідину, яка знаходилась в полімерній пляшці та скляному флаконі, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін основу становить 0,7180 г та 0,1556 г відповідно, загальною вагою 0,8736 г.

Загальна кількість психотропної речовини - амфетамін, яку було вилучено у ОСОБА_7 під час обшуку автомобіля, становить 1,7555 г, що у відповідності до Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010), є великими розмірами.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у першій декаді травня 2020 року (точний дата і час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи з прямим умислом, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, у гаражі за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з автомобільної ресори та інших підручних матеріалів, за допомогою електричного наждаку та напилку, виготовив ніж із руків`ям ноги дикої косулі, по типу туристичних ножів, який відноситься до категорії короткоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу туристичних ножів. Даний ніж ОСОБА_7 у подальшому зберігав у багажному відділенні власного автомобіля марки ОРЕL модель VECTRA, 2000 року випуску, державний номерний знак (іноземної реєстрації країни Польщі) WML11UM, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , де він 15.10.2020 був виявлений і вилучений працівниками поліції в ході проведення санкціонованого судом обшуку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.01.2021, місцевий суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи ст.ст. 177,183,197, 199 та 331 КПК України.

Під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, заявлені ризики станом на день розгляду клопотання не зменшились.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При цьому, судом першої інстанції враховано: що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, неодружений, має одну малолітню дитину, постійного місця роботи не має та те, що справа знаходиться не на стадії завершення, а лише на початку судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає законним та обгрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, варто зауважити, що необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи захисника обвинуваченого про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.
Щодо доводів апелянта про те, що: відсутні речі або документи для встановлення обставин кримінального правопорушення, які могли б бути спотворені обвинуваченим; відсутня будь-яка можливість впливу на свідків зі сторони обвинуваченого; кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, й, обвинувачений зацікавлений, щоб судовий розгляд відбувся у чіткій відповідності до норм КПК України, то колегія суддів вважає дані доводи безпідставними, зважаючи на те, що місцевим судом в оскаржуваній ухвалі не констатовано наявність ризиків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а встановлено наявність інших ризиків, а саме того, що обвинувачений може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, сучасні технології здійснення контролю за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту усувають ризик переховування від органів досудового розслідування, є непереконливими, оскільки як зазначено вище інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Колегія суддів вважає також неспроможними доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів на обгрунтування доводів, викладених в клопотанні, оскільки матеріали провадження та клопотання прокурора з додатками доводять необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника про те, що відсутні вагомі докази про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому правопорушень, то дані доводи не можуть спростовувати мотиви місцевого суду, викладені в ухвалі про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зважаючи на те, що термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. З врахуванням наведеного, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, всупереч доводам апеляційної скарги, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Питання ж про допустимість, належність та достатність доказів сторони обвинувачення для визнання особи винуватою чи невинуватою має вирішуватись судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів враховує наявність в обвинуваченого малолітньої дитини, однак це не зменшує ризиків, встановлених судом, та як наслідок на законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції не впливає.
Одночасно, продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 4,5 ст. 182 КПК України, визначив заставу у розмірі 121620 грн. З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки визначений розмір застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій ризиків, здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 , який обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст.405,407,422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2021 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4