Справа № 128/96/21
УХВАЛА
Іменем України

25 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2019 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)»,
про перегляд призначеного покарання,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», про перегляд призначеного покарання, у якій він просить пом`якшити міру призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, застосувавши покарання у виді обмеження волі на 1 рік, у зв`язку з тим, що відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» стаття 309 КК України змінена та викладена в новій редакції.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, якщо в результаті визначення остаточного покарання за сукупністю вироків його становище в частині строку остаточного покарання покращиться. Тобто ОСОБА_6 вважає, що суд може зменшити йому остаточне покарання, призначене йому вироком суду, за наявності таких підстав просить його клопотання задовольнити.

В судовому засіданні представник установи за поданим клопотанням поклався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, вважає, що у разі застосування до засудженого покарання, що передбачене частиною 1 ст. 309 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII, із застосуванням ст. 72 КК України, становище засудженого погіршиться в зв`язку зі збільшенням остаточного покарання, оскільки до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України, слід приєднати частину невідбутого покарання за попереднім вироком, що призначено у виді позбавлення волі, тому остаточне покарання також підлягає до застосування у виді позбавлення волі з відповідним перерахунком покарання у вигляді обмеження волі, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Вивчивши заяву засудженого, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.
Під час відбування покарання за даним вироком ОСОБА_5 був засуджений вирокомХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2019 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироківостаточне покарання призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2015 і остаточно визначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції на час ухвалення вироку щодо ОСОБА_5 ) передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Відповідно до Закону України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020, було внесено зміни до ч.1 ст. 309 КК України та санкція ч. 1 ст. 309 КК України у новій редакції передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Тобто з набранням чинності Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 змінено санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, за якою засуджено ОСОБА_5 , та яка на даний час передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПКУкраїни, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.
Зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 539 КПКУкраїни випливає, що у разі необхідності вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 ККУкраїни, відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Приведення вироку суду у відповідність до чинного кримінального закону здійснюється, зокрема, згідно з приписами статті 74 КК.
Частиною першою ст. 74 ККУкраїни регламентовано, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, частиною третьою зазначеної статті визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Із аналізу зазначених вище норм випливає, що згідно із змінами, внесеними Законом № 2617-VIII у санкцію частини першої статті 309 КК, максимальним покаранням за вчинення кримінального правопорушення, за яке засуджений ОСОБА_5 , є покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавленню волі відповідають два дні обмеження волі.
Отже, тлумачення наведених норм права дає можливість дійти висновку про те, що у разі застосування ч. 3 ст. 74 КК України та зниження призначеної засудженому міри покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, таке покарання у виді п`яти років обмеження волі відповідало б позбавленню волі на строк 2 роки 6 місяців, що не покращує становище засудженого, а навпаки погіршує його становище в частині строку відбування покарання.
Водночас суд враховує, що за зазначеним вироком судупокарання ОСОБА_5 призначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2015 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Тобто остаточне покарання до засудженого може бути визначено лише у виді позбавлення волі із приєднанням до покарання, визначеного за ч. 1 ст. 309 КК України, невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком. Та вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до кримінального закону та зниження призначеної засудженому міри покарання за ч. 1 ст. 309 КК України до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, із застосуванням ст. 72 КК України при визначенні остаточного покарання, призведе до погіршення становища засудженого в частині остаточного строку відбування покарання та фактичного перегляду остаточного покарання за сукупністю вироків, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд призначеного покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: