Справа номер №303/1915/20
Провадження №1кс/303/1255/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному 11.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000800,
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням щодо накладення арешту на майно, а саме: 4 системних блоків марки НР, один системний блок марки «Zip Drive» та один системний блок сірого кольору, без маркування та серійного номеру, модеми марки «ZTE», «Tp-Link», «Routerboand», мотивованим тим, що вказане майно необхідне для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 11.04.2020 року до ЄРДР за №00000800 (кваліфікація ч.1 ст.203-2 КК України), проведення з вилученим майном ряду слідчих дій та експертних досліджень, а також для збереження речового доказу.
Слідчий СВ ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання та матеріали справи №303/1915/20; 1кс/303/1256/20, приходжу до наступного.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Судом встановлено, що Мукачівським ВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000800 від 11.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, слідчим Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 24.08.2020 року було проведено огляд приміщення, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. А. Павлова, 14/16, за результатами якого виявлено та вилучено майно, а саме: 4 системних блоків марки НР, один системний блок марки «Zip Drive» та один системний блок сірого кольору, без маркування та серійного номеру, модеми марки «ZTE», «Tp-Link», «Routerboand».
Зважаючи на той факт, що огляд від 24.08.2020 було проведено без попереднього отримання відповідного дозволу слідчого судді (ч.1 ст.233 КПК України), слідчим ОСОБА_3 , наступного дня, а саме 25.08.2020 року, було подано клопотання до суду для належного процесуального оформлення вказаної слідчої дії.
Однак, ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 25.08.2020, в задоволенні вищевказаного клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , поданого у порядку статті 233 КПК України, відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в том числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
При цьому, ч.3 ст.233 КПК визначено, що якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене та те, що слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення огляду (обшуку) від 24.08.2020, за результатами якого й було вилучено зазначене у клопотанні слідчого майно, використання якого, згідно із вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, як доказів є недопустимим, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 169-171, 173, 233, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучені речі та документи, а саме: 4 системних блоків марки НР з серійними номерами CZC726041X, CZC837801R, CZC7280927, CZC72550BD, один системний блок марки «Zip Drive» без серійного номеру та один системний блок сірого кольору, без маркування та серійного номеру, які упаковано в поліетиленовий пакет; модем марки «ZTE» з серійним номером ZTETQB877V03081, який упакований в поліетиленовий пакет; модем марки «Tp-Link», з серійним номером 418, який упакований в поліетиленовий пакет; модем марки «Routerboand», з серійним номером 7ВСА0720СВ20/726, який упаковано в поліетиленовий пакет відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1