Справа № 509/4392/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :
судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в порядку спрощеного провадження, матеріали обвинувального акту № 0000265 від 15.02.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, холостого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, холостого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обох

- у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 28 КК України, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

11 листопада 2019 р., приблизно о 15:00 год., в той час, коли брати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходились на присадибній ділянці біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в якому вони проживають, і яка межує з присадибною ділянкою за адресою : АДРЕСА_1 , де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті, раптово виниклих особистих неприязних стосунків між ними виник словесний конфлікт, в процесі якого ОСОБА_10 , знаходячись біля хвіртки ділянки, спочатку почав штовхати потерпілого, а потім, наніс йому 5 ударів кулаком в область обличчя. Через якусь мить, до них приєднався ОСОБА_11 , нанісши в обличчя потерпілого ОСОБА_5 декілька ударів. В цей час, собака ОСОБА_9 породи «вівчарка», яка перебувала поряд з потерпілим, вкусила останнього за задню поверхню стегна правої ноги, від чого, потерпілий впав на землю, де брати ОСОБА_12 продовжили наносити удари ногами в область голови потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого, відповідно до висновку судово-медичного експерта, потерпілому ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у виді : закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця лобної ділянки справа, гематоми правої орбіти з переходом на підочноямкову область в нижній частині якого мається садно, гематоми лівої орбіти, субкон`юнктивального крововилива в ліве очне яблуко, синця правої вушної раковини, синця скронево-виличної області праворуч, синця лівої щічної області, синця лівої вушної раковини, садна тім`яної області, забійної рани ІІІ пальців лівої кисті, які утворилися від ударної дії тупого (тупих) предмета (предметів), конструктивні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженні не відобразилися. При чому, синець правого стегна, середньої третини, задньо-внутрішньої поверхні, з укушеною раною на внутрішній поверхні правого стегна та з садном на задній поверхні правого стегна, могли утворитися від впливу зубів тварини. Враховуючи морфологічні особливості тілесних ушкоджень (синця синюшно-фіолетового кольору, з нечіткими межами, припухлі; садна-поверхня суха, буро-червоного кольору, розташована на рівні навколишньої шкіри), вони можуть відноситись до періоду 11.11.2019 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 .

Вину свою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнали повністю, щиро розкаялися, показавши суду, що скоїли кримінальний проступок при викладених вище обставинах, встановлених органом досудового розслідування, та не оспорюють фактичні обставини скоєного ними спільно кримінального проступку, встановлені під час дізнання.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні не оспорювали обставинах, встановлених органом досудового розслідування, та не оспорюють фактичні обставини скоєного ними спільно кримінального проступку, встановлені під час дізнання, і судом було встановлено, що вони обидва правильно і вірно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їхніх позицій, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особи кожного обвинуваченого.

ОСОБА_10 , групою осіб з ОСОБА_13 без попередньої змови між собою, умисно заподіяли легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я, тим самим скоїли кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 28 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними кримінального проступку, особу кожного обвинуваченого, вік кожного з обвинувачених, щире каяття кожного, роль і ступінь участі кожного у скоєнні кримінального проступку, відсутність судимостей у ОСОБА_8 , першу судимість ОСОБА_9 , позитивні характеристики кожного.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повинно бути призначено у вигляді штрафу кожному.

Потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про солідарне стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 2384 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., який обидва обвинувачених визнали частково, на суму матеріальної шкоди в сумі 2384 грн. та не визнали в частині моральної шкоди.

На думку суду, вказаний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 91,92 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема - вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Статтями 127,128 КПК України передбачено - підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування - не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Згідно зі ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Враховуючи, визнання позову обома обвинуваченими в частині стягнення з них в солідарному порядку суми матеріальної шкоди в розмірі 2384 грн., суд вважає доведеним потерпілим документально позов в цій частині та таким, що підлягає задоволенню.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

На думку суду, враховуючи моральні страждання потерпілого, яких він зазнав внаслідок протиправних спільних дій обох обвинувачених, час а та зусилля, необхідні для відновлення свого здоров`я та які потерпілий витратив під час лікування у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я - позов в частині стягнення з обвинувачених в солідарному порядку моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн., суму якої суд вважає обґрунтованою та достатньою для покриття моральних страждань потерпілого.

Керуючись ст.ст. 91,92,127,128,368-371,373-376,381,382 КПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1190 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обох визнати винними у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 28 КК України та призначити кожному з них покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

У відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним проступком, стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 2384 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженими у той же строк з дня вручення їм копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1