КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/342/20
Провадження № 1-кп/177/88/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 07.02.2020 щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, громадянина України, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, громадянина України, раніше судимого: 1) 03.03.1999 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 141 КК України до 1 року виправних робіт; 2) 06.10.1999 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 140, ст. 149, ст. 42 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду від 03.03.1999, остаточно призначено 1 рік 2 місяці позбавлення волі, 06.12.2000 звільнився по відбуттю терміну покарання; 3) 02.10.2002 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 18.10.2004 звільнився умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 місяць 15 днів; 4) 13.05.2010 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, 24.02.2015 звільнився по відбуттю терміну покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників обвинувачених,
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, маючи не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 05.02.2020, приблизно о 19 год. 00 хв., при зустрічі раніше знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у ході спілкування та спільного вживання спиртних напоїв, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність металопрокату в вантажних вагонах на території станції Кривий Ріг-Сортувальний в Криворізькому районі Дніпропетровської області, запропонував раніше знайомому ОСОБА_3 незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел , направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, 06.02.2020, приблизно о 20 год. 00 хв., раніше знайомі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю між собою, зустрілися по вулиці Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, після чого за допомогою громадського транспорту направилися до залізничної станції Кривий Ріг Сортувальний в Криворізькому районі Дніпропетровської області.
Прибувши на територію вказаної станції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, а ОСОБА_4 також діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що їх дії носять таємний характер, за допомогою заздалегідь приготовленого знаряддя злочину, а саме арматурних ножиць, з вантажного вагону № 55212112 намагалися викрасти арматуру марки: М/ДЛ; 10; А 500 С, СТЗТПРС; ДСТУ 3760 загальною вагою 0,560 тон.
Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були викриті на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками Дніпровського загону воєнізованої охорони.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 намагалися спричинити Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» матеріальний збиток, загальний розмір якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1514 від 05.03.2020, становить 6496,00 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з причин, що не залежали від його волі, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з причин, що не залежали від його волі, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину визнав, не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав показання про те, що зранку 06.02.2020, попередньо домовившись з ОСОБА_3 , на його пропозицію про таємне викрадення металевої арматуру, належної ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вони прибули на територію станції Кривий Ріг-Сортувальний в Криворізькому районі Дніпропетровської області, де використовуючи арматурні ножиці намагалися викрасти арматуру, але були виявлені працівниками воєнізованої охорони. Вину у вчиненому визнав, розкаювався у вчиненому, просив суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що 06.02.2020, попередньо погодившись на пропозицію ОСОБА_4 щодо спільного таємного викрадення металевої арматуру, належної ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вони прибули на територію станції Кривий Ріг-Сортувальний в Криворізькому районі Дніпропетровської області, де застосовуючи арматурні ножиці, намагалися таємно викрасти металеву арматуру, але свої дії не довели до кінця, оскільки були виявлені працівниками воєнізованої охорони. Вину у вчиненому визнав, розкаювався у вчиненому, просив суворо не карати.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , у ході судового засідання підтвердив, що шкоди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» фактично не завдано, оскільки злочин не було доведено до кінця, у зв`язку з чим цивільний позов не подався. З питань призначення покарання обвинуваченим покладався на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів по кримінальному провадженню щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового проводження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинувачених, представника потерпілої особи, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі.
Обставинами, які пом`якшують покарання кожного з обвинувачених суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено, а обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочину, оскільки він вчинив вказаний умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд керується ст. 65, 68 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, Також суд враховує характер і ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, зокрема те, що кожен із них виконував роль виконавця та здійснював активні дії щодо таємного викрадення чужого майна, але пропозиція вчинення злочину виходила від ОСОБА_4 .
Крім цього, суд враховує особу обвинувачених, кожен з яких вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, характеризуються за місцем мешкання позитивно, неповнолітніх дітей на інших утриманців не мають, офіційно непрацевлаштовані, на обліку лікарня психіатра не перебували, але зверталися за медичною допомогою з приводу поведінкових розладів, а саме ОСОБА_3 внаслідок вживання алкоголю, а ОСОБА_4 - внаслідок вживання опіоїдів, мають синдром залежності. Також суд враховує те, що ОСОБА_4 є особою раніше судимою.
Згідно з висновком органу пробації, як щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , так і щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , вбачається висока ймовірність вчинення, кожним з обвинувачених повторного кримінального правопорушення, а їх виправлення, на думку органу пробації, неможливе без ізоляції та становить високу небезпеку для суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд виходить з того, що за змістом статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно з практики ЄСПЛ, призначене покарання має відповідати таким принципам, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Беручи до уваги тяжкість скоєного злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, характер і ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, особу кожного із обвинувачених, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин відносно ОСОБА_3 , наявність обтяжуючої покарання обставини відносно ОСОБА_4 рецидив злочину, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинувачених, оскільки фактично матеріальні збитки не завдані, у зв`язку з не доведенням злочину до кінця, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України та вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачених від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на кожного з них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, а також для запобігання вчинення ними нових злочинів.
Цивільний позов по справі не подавався.
У зв`язку з тим, що відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу.
Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: прокат арматури довжиною 12 м 72 прута, які передані на зберігання до Криворізького регіонального відділення МТП вантажів передати законному володільцю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Відповідно до ст. 96-1, п. 4 ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та речові докази, а саме: арматурні ножиці, які використовувалися як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, зберігаються у камері схову Криворізького ВП на ст. Кривий Ріг Головний - безоплатно вилучити у власність держави.
Матеріали кримінального провадження № 0000024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/342/20 (провадження №1-кп/177/88/20).
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: