УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 591/912/20

провадження № 51-5422ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.
Суть питання
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
10 серпня 2020 року до Сумського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_5 про перегляд ухвали цього ж суду від 22 квітня 2020 року за виключними обставинами.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження за заявою про перегляд ухвали Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року за виключними обставинами.
Не погоджуючись з ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року ОСОБА_5 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись, на його думку, на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказане судове рішення та повернути матеріали справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. На обґрунтування своїх доводів посилається на положення ст. 460 КПК, якою передбачено право на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Зазначає також, що суддею одноособово під час вирішення питання про відкриття провадження фактично було надано оцінку самій виключній обставині.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Так, ОСОБА_4 у касаційній скарзі порушив питання, що стосується розгляду його заяви про перегляд ухвали апеляційного суду, постановленої за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, за виключними обставинами, поданої в порядку, визначеному главою 34 КПК.
Провадження за нововиявленими або виключними обставинами регламентовано одними і тими самими нормами КПК. Ключова відмінність цих процесуальних інститутів полягає у підставах для перегляду судових рішень за нововиявленими (ч. 2 ст. 459 КПК) та виключними обставинами (ч. 3 ст. 459 КПК), а також особливостями підтвердження наявності цих підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Правовий висновок, щодо застосування приписів ч. 1 ст. 459 КПК сформовано у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19).
Згідно з зазначеним висновком, положення ч. 1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.
Перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.
Оскільки положення ч. 1 ст. 459 КПК є загальними для інститутів перегляду судових рішень за нововиявленими та виключними обставинами, тому посилання на вказаний правовий висновок щодо застосування норм глави 34 КПК, зроблений у кримінальному провадженні щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, може бути застосовано до провадження за виключними обставинами.
Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд відмовив ОСОБА_4 у відкритті провадження з перегляду за виключними обставинами ухвали апеляційного суду, постановленої за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, оскільки дійшов висновку, що вказане судове рішення не може бути предметом перегляду за виключними обставинами, в порядку глави 34 КПК.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду погоджується із вказаною позицією, а тому доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо наявності в нього права на перегляд за виключними обставинами ухвали Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року є неприйнятними.
Що стосується тверджень ОСОБА_4 про незаконність складу суду під час одноособового вирішення суддею питання про відкриття провадження, то вони є неспроможними з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 464 КПК передбачено, що не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з правовим висновком, сформованим у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Вказане свідчить, що суддя апеляційного суду, одноособово відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами ухвали апеляційного суду за результатами перегляду ухвали слідчого судді, діяв з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, оскільки в будь-якому випадку це рішення апеляційного суду не підлягало перегляду за виключними обставинами. Водночас та обставина, що апеляційний суд дав оцінку виключним обставинам, само по собі не впливає на правильність постановленого рішення судом апеляційної інстанції, а тому не є істотним порушенням вимог КПК.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження за виключними обставинами постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3