єдиний унікальний номер 397/305/19
провадження №1-кп/389/59/19
У Х В А Л А

01 жовтня 2020 року Суддя колегії суддів Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду міста Знам`янка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000650 від 30 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 п.п.1,2,4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2020 року, вказане провадження передано колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_7 , судді - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 ..
На підставі абз.5 пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, відповідно до Закону України №558-ІХ від 13.04.2020 року, оскільки головуючий суддя колегії ОСОБА_7 на даний час перебуває у відпустці, згоди на відкликання не надав, вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, на виконання вимог ч.3 ст.331 КПК України, здійснюється суддею зі складу колегії суддів одноособово.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи це наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання такої міри запобіжного заходу і наразі не зникли і не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що доказів вини ОСОБА_5 прокурором не надано та вже більш ніж півтора року він утримується під вартою з невідомих причин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178,199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які закон класифікує як кримінальний проступок, тяжкий та особливо тяжкий злочини з мірю покарання до 15 років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, не одружений, утриманців не має, не працює. Зазначене вказує на цілком ймовірну можливість ризику його зникнення у разі перебування на волі та переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Також ОСОБА_5 раніше був засуджений, але в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості. Однак в цілому ця обставина вказує на наявність ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Разом з цим, суд зважає і на те, що по справі ще не допитано потерпілих і свідків, на яких обвинувачений може здійснити незаконний вплив.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Наразі по справі триває судове провадження. При цьому, слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом наразі не було встановлено. Жодних доказів цих обставин стороною захисту суду не надано.

Разом з цим, слід відзначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою (справа «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року).

На даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду даного питання.

Отже, зважаючи на те, що сукупність обставин, в яких обвинувачується ОСОБА_5 підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки інкримінованих йому діянь, і по справі наявні реальні ознаки дійсного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а також те, що менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, наразі є не достатніми для запобігання зазначеним вище ризикам, тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, а тому суд вважає за необхідне продовжити щодо нього дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

В силу п.2 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст.177,178,183,314-316, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 11.30 години 01 жовтня 2020 року по 11.30 годину 29 листопада 2020 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

.