Справа № 635/4317/19
№ пр. 1-кп/638/741/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвоката: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, із середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?04.11.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України умовно з іспитовим строком на 3 роки;

?26.11.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , маючи умисел, направлений на носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, 28 вересня 2018 року о 21-00 годині прийшов на територію гаражного кооперативу, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 55-Г, маючи при собі корпус гранати «Ф-1» та запал ручної гранати «УЗРГМ-2», які він незаконно зберігав та носив при собі, розуміючи, що ці предмети є вибуховим пристроєм.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, 28 вересня 2018 року о 21-49 годині ОСОБА_10 зайшов у гаражний бокс № НОМЕР_1 , де зустрівся з ОСОБА_11 та передав йому корпус гранати «Ф-1» та запал ручної гранати «УЗРГМ-2», які згідно висновку судово-балістичної експертизи №191/2018 від 20.11.2018 року являють собою:

?корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» промислового способу виготовлення, в окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься;

?уніфікований запал до ручної гранати модернізований «УЗРГМ-2» промислового способу виготовлення. Являється вибуховим пристроєм, відноситься до категорії засобів ініціювання.

У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати «Ф-1» з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим «УЗРГМ-2» утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав в повному обсязі, детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного кримінального правопорушення.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина повністю доказана дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 28.09.2018 року;

- протоколом слідчого експерименту від 18.04.2019 року, проведеного з метою перевірки придатності до вибуху вилучених під час огляду предметів;

- висновком судово-балістичної експертизи №191/2018 від 20.11.2018 року, відповідно до якого корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» промислового способу виготовлення, в окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься, уніфікований запал до ручної гранати модернізований «УЗРГМ-2» промислового способу виготовлення, є вибуховим пристроєм та відноситься до категорії засобів ініціювання. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати «Ф-1» з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим «УЗРГМ-2» утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів;

- протоколами огляду предметів, визнання їх речовими доказами та передачі на зберігання;

- протоколами за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; аудіо-, відео- контроль особи; контроль за вчиненням злочину.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_10 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_10 раніше судимий, вказане інкриміновано кримінальне правопорушення скоїв до засудження за попереднім вироком, на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД не перебуває, не працює.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_10 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, тяжкість скоєного правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 263 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 неможливе без ізоляції від суспільства.

Остаточне покарання за сукупністю вироків суд призначає за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Строк покарання ОСОБА_10 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 06 березня 2019 року, враховуючи строк знаходження під вартою за попереднім вироком.

ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку з Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону.

Нормою ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…».

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого з тих підстав, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2016 року, яким ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, умовно з іспитовим строком на 3 роки, в строк відбуття покарання останньому зараховано термін знаходження під вартою з 22.09.2016 року по 04.11.2016 року, при цьому на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_10 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семі) років позбавлення волі.
Відповідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Сєвєродонецького міського суда Луганської області від 26.11.2019 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 7 (семи) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Запобіжний заход відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити без змін - утримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27).

Строк покарання засудженому ОСОБА_10 відраховувати з моменту фактичного затримання з 06 березня 2019 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення в період з 06 березня 2019 року по дату винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи у розмірі 2288,00 грн.

Речові докази уламки корпусу, важіль підривника, запобіжну чеку від ручної гранати «Ф-1», які знаходяться на зберіганні у камері зберігання Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області знищіти; оптичні диски з результатами НСРД зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя