гСправа № 375/1702/19 Провадження № 1-кп/358/155/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження № 1-кп/358/155/20 щодо:

ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №1-кп/358/155/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.06.2019, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого неодноразово продовжувався судом і останній раз відповідно до ухвали Богуславського районного суду Київської області від 14.09.2020 до 12 листопада 2020 року.

Наявність ризиків обґрунтовувалась тим, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можуть переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_6 , на підставі ст. 331 КПК України, заявив клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Своє клопотання захисник ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що на даний час з урахуванням висновку комісійної судово-медичної експертизи №147/к від 21.04.2020 відсутня обгрунтованість підозри щодо його підзахисних у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, згідно висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №147/к, що проводилася комісією експертів у період часу з 04.12.2019 по 21.04.2020 року: надані громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідчення під час проведення 28.06.2019 року слідчих експериментів за їх участю щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не відповідають характеру його травмування, а саме: спричинення виявленої у ОСОБА_8 черепно-мозкової травми неможливе внаслідок ударів в ділянку обличчя рукою в положенні лежачи ОСОБА_4 ; спричинення виявлених у ОСОБА_8 переломів 4-10 ребер справа від пастеральної до передньої підпахвової лінії неможливе при нанесенні ударів рукою в ділянку грудної клітки ОСОБА_5 ; спричинення виявлених у ОСОБА_8 переломів 4-9 ребер зліва від передньої підпахвової до задньої підпахвової ліній з забоєм лівої легені неможливе при падінні ОСОБА_4 на грудну клітку потерпілого ОСОБА_8 під час падіння останнього на грунтову поверхню.

Крім того, допитаний в судовому засіданні судовий експерт доповідач ОСОБА_9 пояснив, що причиною смерті ОСОБА_8 є політравма, але за умови, що медична допомога була б надана вчасно, потерпілий був би живий; травма голови- ЗЧМТ, сама по собі має ознаки середнього ступеня тяжкості; забій легені міг утворитися при падінні, при стисненні; на тілі є ознаки нанесення ушкоджень, характерні для нанесення ушкоджень дерев`яною палицею; зазначив, що всі травми є наслідком одних подій і за умови, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченими на протязі короткого проміжку часу потерпілому нанесла ушкодження інша особа, диференціювати вказані тілесні ушкодження неможливо: також розмежував переломи ребер, які могли утворитися від прямої дії як від стиснення (при падінні); що потерпілого обвинувачені тягнули до води за ноги ні на що не вплинуло тощо.

За вказаних обставин захисник вважає, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №147/к повністю узгоджується з показаннями обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тій частині, що від протиправних дій останніх не могли бути спричинені потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, що потягли смерть останнього, тобто причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками відсутній. На думку сторони захисту за таких обставин в діях обвинувачених можуть вбачатися ознаки іншого, більш м`якого за санкцією складу злочину.

Також захисник звернув увагу суду на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вчинили жодних дій спрямованих на ухилення від слідства та суду, перешкоджання встановленню істини у справі та й не мають таких намірів.

Тому сторона захисту переконана в тому, що на даний час відпала необхідність у дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та можливо змінити запобіжні заходи на більш м`які, не пов`язані з триманням під вартою, а саме на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтримали позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 висловив заперечення проти клопотання сторони захисту, вказавши на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , щодо обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не відпали і продовжують існувати. Щодо наявності обгрунтованої підозри відносно обвинувачених за ст. 121 ч. 2 КК України, то на переконання прокурора сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, підтверджує винуватість ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши сторону захисту та думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Статтею 201 КПК України передбачено право обвинуваченого (його захисника) подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу. Копія такого клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання; перелік свідків (у разі наявності), що можуть підтвердити відомості, що зазначені в клопотанні; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України та вручене прокурору раніше, ніж за три години до початку його розгляду.

Статтею 177 КПК України визначено мету та підстави застосування запобіжних заходів щодо обвинуваченого.

Під час обрання судом обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження дії цього терміну, судом було надано оцінку обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, заперечення щодо такого клопотання стороною захисту та постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу, який в послідуючому неодноразово продовжувався. Саме в цих ухвалах судом надавалася оцінка наявності мети і підстави застосування запобіжного заходу.

Чинним КПК України визначено обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, але прямо не визначені такі обставини під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу.

Натомість, виходячи з принципів, що закладені в ст. ст. 7 та 9 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування таких засад як верховенство права; законність; безпосередність дослідження показань, речей і документів під час заявленого захисником клопотання.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження - досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, впливати на свідків кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при обранні обвинуваченим запобіжного заходу була досягнута зазначена вище мета.

Суд на даній стадії процесу безпосередньо не дослідив всі надані стороною обвинувачення докази. Так, в судове засідання повторно викликаний свідок ОСОБА_7 для одночасного допиту зі свідком ОСОБА_10 для усунення протиріч в їхніх показаннях та об`єктивного з`ясування обставин справи. Під час судового розгляду справи ОСОБА_7 дав показання, які обвинувачені ставлять під сумнів, тому продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 .

Також в судовому засіданні 20.10.2020 по справі призначено комісійну судово-медичну експертизу для з`ясування ряду питань, в тому числі поставлених стороною захисту.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання від семи до десяти років.

Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України»).

У справі «Москаленко проти України» (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відмовляючи в клопотанні про зміну запобіжного заходу, суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Щодо твердження сторони захисту про недостатність наданих стороною обвинувачення доказів та невинуватість його підзахисних у інкримінованому їм злочині, то суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.89 КПК України питання допустимості та достатності доказів буде вирішене під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення кінцевого рішення по даному кримінальному провадженню, як і питання доведеності чи не доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 205, 331, 369-372, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки передбачені ст. 395 КПК України.

Головуючий: суддя ОСОБА_1