КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_4.,

суддів - ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

секретаря - ОСОБА_7.,

за участю:

власника майна - ОСОБА_1,

адвоката, який діє

в інтересах власника майна

ОСОБА_1 - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_1 - ОСОБА_8., на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001566 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 вересня 2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9. за погодження з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001566 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме: на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, чотири змиви на ватні палички, а саме з керма автомобіля, ричага перемикання передач та внутрішніх ручок водійських та передніх пасажирських дверей, які поміщено до чотирьох окремих паперових конвертів білого кольору з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування доведеності необхідності накладення арешту на автомобіль та чотири змиви на ватні палички з метою запобігання знищення майна та забезпечення збереження речових доказів до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_1 - ОСОБА_8., подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою в частині накладення арешту на автомобіль «Peugeout», і саме в цій частині вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Автомобіль, який було використано для вчинення злочину, належить ОСОБА_1, яка надала його у тимчасове користування своєму сусідові та не знала і не могла знати, як саме і де він буде використовувати автомобіль, і до вчиненого злочину ОСОБА_1 немає ніякого відношення, а отже після проведення всіх необхідних слідчих дій з цим автомобілем, він мав би був повернутий власнику. Однак, при розгляді клопотанні дані обставини слідчим суддею враховані не були та безпідставно було накладено арешт на автомобіль, не врахувавши, при цьому, й інтереси власника, яка на даний час обмежена у пересуванні, що створює їй додаткові незручності та труднощі. Тому просить, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

Також апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження мотивуючи клопотання тим, що повний текст оскаржуваної ухвали було ним отримано лише 06.10.2020 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.

Прокурор в судове засідання не з'явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому, колегія суддів вирішила за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_1 - ОСОБА_8., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді, під час досудового розслідування встановлено, що 25.09.2020 року за адресою: Київська область, Обухівський район, с. В. Дмитровичі, по вул. Польовій, ОСОБА_2, разом з невстановленою особою, здійснив напад з метою заволодіння чужим майном на потерпілого ОСОБА_3, з використанням автомобіля «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1.

В ході проведення невідкладного обшуку автомобіля «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, виявлено та вилучено речі та предмети, які мають ознаки речових доказів.

Також вилучено і сам транспортний засіб «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_1

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 року накладено арешт на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, чотири змиви на ватні палички, а саме з керма автомобіля, ричага перемикання передач та внутрішніх ручок водійських та передніх пасажирських дверей, які поміщено до чотирьох окремих паперових конвертів білого кольору з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Разом з цим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, матеріали судового провадження не містять даних про те, що ОСОБА_1, яка є законним власником транспортного засобу «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0001566. Не містять матеріали клопотання і доказів, що майно придбано за рахунок коштів, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на залишення слідчим суддею поза увагою недотримання вимог ч.2 ст.64-2 КПК України при зверненні слідчого з клопотанням про арешт майна.

На підставі даних, які містяться в клопотанні про арешт майна, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов'язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим кодексом.

Таким чином, нормою ч.2 ст.64-2 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, має право звертатися виключно прокурор.

Разом з цим, клопотання про арешт вилученого майна подано слідчим СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9., що є недотриманням вимог ч.2 ст.64-2 КПК України.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_8. в частині накладення арешту на майно ОСОБА_1, то колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1

Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження.

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9., погодженого з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10., в частині арешту автомобіля марки «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_1 - ОСОБА_8., задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001566 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме: на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, чотири змиви на ватні палички, а саме з керма автомобіля, ричага перемикання передач та внутрішніх ручок водійських та передніх пасажирських дверей, які поміщено до чотирьох окремих паперових конвертів білого кольору, скасувати в частині накладення арешту на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9., погодженого з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10., в частині накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001566 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме: на автомобіль «Peugeout», моделі «206», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001566 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6