Справа № № 585/2124/20
Номер провадження 1-в/585/201/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
19 жовтня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1975 року народження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В :
28 серпня 2020 року до суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з заявою про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою заяву підтримав та проси її задовольнити . Просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
В судовому засідання адвокат ОСОБА_6 заяву засудженого ОСОБА_5 підтримала та просила її задовольнити.
В судовому засіданні представник Роменської ВК -56 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 .. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 19 серпня 2020 року питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 було розглянуто комісією ДУ Роменська ВК № 56, де йому відмовлено у застосуванні УДО. Причиною відмови стало те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є стабільною. Засуджений працює, але періодично (всього працював 7 місяців). Позовні вимоги за вироком суду не відшкодував. На день розгляду справи не відбув 2 роки 6 місяців 27 днів, що є значним терміном. Неодноразово засуджувався і після звільнення з місць позбавлення волі, знову, через короткий проміжок часу вчиняв нові злочини. А отже висновків не зробив. Крім того, на розгляд комісії, доказів про можливість його працевлаштування чи проживання, після звільнення з місць позбавлення волі, не надав. Відтак, адміністрація колонії вважає, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, а тому на УДО не заслуговує.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від покарання. Вважала, що засуджений не довів свого виправлення.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступних висновків.
28 серпня 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. ( а.с.1).
ОСОБА_5 засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 15 листопада 2010 року за ст.ст.115 ч.1, 296 ч.4, 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислюється з 05 серпня 2010 року з 19 години 20 хвилин. Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.( а.с.23-34)
Вироком Славяносербського районного суду Луганської області від 20 листопада 2012 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.309 КК України, до 1 року позбавлення волі. Згідно ст.71 ч.1 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 15.11.2010 року у виді позбавлення волі на строк 10 років і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання на строк 11 років позбавлення волі. ( а.с.35-36)
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2020 року приведено у відповідність вирок Слов`яносербського районного суду Луганської області від 20.11.2020 року відносно ОСОБА_5 .. Відтак, ОСОБА_5 вважається засудженим вироком Слов`яносербського районного суду Луганської області від 20.11.2020 року, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та таким, якому призначено покарання за: ч.1 ст.309 КК України 2 роки обмеження волі. На підставі ст..71 ч.1 КК України до покарання призначеного Слов`яносербського районного суду Луганської області від 20.11.2012 року, у виді 2 років обмеження волі, відповідно до п.п.б) п.1 ч.1 ст.72 КК України відповідає 1 ( одному) року позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 15 листопада 2010 року у виді 10 років позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 11 років позбавлення волі. ( а.с.37-39)
Згідно характеристики від 28.04.2020 року ОСОБА_5 є засудженим за особливо тяжкий злочин, характеризується посередньо. У відношенні до представників адміністрації намагається бути ввічливим, законні вимоги від адміністрації виконує під контролем, на основному виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з власним небажанням працювати. ( а.с.43-45)
Згідно відомості, у ОСОБА_5 наявні майнові позови: на корсить НДЕКЦ при УМВС України в Луганській області в сумі 352,80 грн. судових витрат за надання експертних послуг; на користь потерпілої у справі в сумі 19020,00 гривень. Утримання за виконавчими листами не проводилось. Інформація щодо відшкодування за вказаними майновими позовами установі відсутня. ( а.с.47)
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 3 якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш мяким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Судовий розгляд клопотань (подань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, здійснюється за правилами судового розгляду, визначеного статтями 318-380 КПК, з чого випливає обов`язковість дотримання судом принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст.22 КПК).
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією щодо особи засудженого суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 відбув необхідний строк покарання, за якого до нього може бути застосовано УДО, але у зв`язку з тим, що останній не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а отже відсутні підстави для застосування ст.81 КК України. Крім того, засудженим не надано суду доказів того, що після звільнення він буде прийнятий на роботу, чи взагалі матиме місце проживання. Це свідчить про те, що він скоріш за все повернеться в ті ж умови, в які він вже повертався раніше після відбуття покарання за попередні злочини, а тому існує велика ймовірність того, що засуджений ОСОБА_5 знову може вчинити злочин. Також, ОСОБА_5 у 2020 році вже звертався із аналогічною заявою та ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області йому було відмовлено у задоволенні його заяви про застосування УДО. І хоча справа ще переглядається Сумським апеляційним судом, ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_5 , нехтуючи вимоги ч.7ст.539 КПК України, звернувся із заявою про застосування УДО до настання права на повторне звернення.

На підставі ст.81 КК України, керуючись ст. 154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1975 року народження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали оголошено 21 жовтня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1