Ухвала
Іменем України
25 серпня 2020 р.

м. Київ
Справа № 1-2/2011
Провадження № 51-3892 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2020 року,
встановив:
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 375 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2012 року вищевказаний вирок залишено без змін.
У зв`язку із встановленням 11 червня 2020 року Конституційним Судом України неконституційності положень ст. 375 КК України ОСОБА_4 звернувся до Полтавського апеляційного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року.
Розглянувши заяву ОСОБА_4 . Полтавський апеляційний суд 23 липня 2020 року виніс ухвалу, якою провадження за його заявою про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року по справі №1-2/2011 закрив, а заяву повернув з усіма доданими до неї матеріалами апелянту.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового судового розгляду заяви у цьому ж суді. Зазначає, що посилання в оскаржуваній ухвалі на рішення ВССУ є помилковими, оскільки зазначені ухвали постановлені за результатами розгляду заяв, поданих в апеляційні суди за нововиявленими, а не виключними обставинами. Вказує на те, що нормами ст. 467 КПК України не передбачено винесення рішення про закриття провадження та повернення заяви. Стверджує, що суд апеляційної інстанції при постановлені ухвали порушив вимоги ст. 21, ч. 5 ст. 33, ч. 1 ст. 463, ст. 467 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Частиною 1 ст. 463 КПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

За змістом ст. 33 КПК України кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві (районні, міські, районні у містах, міськрайонні) суди, в апеляційній інстанції - відповідний апеляційний суд, у касаційній інстанції - Верховний Суд.

У частині першій ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 33 КПК України кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу, судом, який ухвалив рішення, що переглядається, а з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - Великою Палатою Верховного Суду.

Як убачається з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, Апеляційний суд Полтавської області, постановляючи вирок від 08 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 , діяв як суд першої інстанції в силу повноважень, передбачених КПК України 1960 року.

У зв`язку з прийняттям у 2012 році нового КПК України апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості здійснювати кримінальне провадження про перегляд за виключними обставинами вироків, постановлених ними як судами першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 466 КПК України і ухвалювати рішення, передбачені ст. 467 КПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції у судовому засіданні, встановивши, що заява ним не може бути розглянута, оскільки суперечитиме правилам інстанційної підсудності, визначеним статтями 33 і 463 КПК України дійшов правильного висновку про необхідність закриття апеляційного провадження та повернення заяви апелянту. З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Отже, доводи ОСОБА_4 в касаційній скарзі про те, що суд незаконно закрив апеляційне провадження і повернув його заяву, протирічить вищенаведеним вимогам кримінального процесуального закону.
Твердження скаржника про помилковість посилання апеляційного суду на висновки, що містяться в ухвалах ВССУ також не можуть бути підставою для скасування прийнятого рішення, оскільки оскаржувана ухвала, крім цього, містить посилання на окремі норми кримінального процесуального закону ( ст. 33, ст. 463 КПК України) з відповідним мотивуванням та обгрунтуванням.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не вбачається.

За встановлених обставин, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3