ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3731/16-к Номер провадження 11-кп/814/83/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0001413 від 21.09.2016 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду Полтавської області від 07.05.2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.07.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 69, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 років позбавлення волі;

16.03.2017 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі;

01.02.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2018 року за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 року) зараховано ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 22.09.2016 року по 20.06.2017 року включно.
Згідно вироку суду, 25.07.2016 року близько 14-00 години ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, проходячи повз зруйновану будівлю магазину по вул. Сакко в м. Полтаві, на підставі раптово виниклого спільного умислу на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , з яким вони познайомились того ж дня та йшли разом в напрямку пляжу на березі річки Ворскла, вчинили наступні дії. Особа, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, зайшла разом з потерпілим ОСОБА_11 до зруйнованої будівлі магазину по вул. Сакко в м. Полтаві, а слідом за ними до будівлі забіг ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, наніс сильний удар кулаком в живіт потерпілого ОСОБА_11 , а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, наніс потерпілому ОСОБА_11 сильний удар ліктем правої руки. Від нанесених ударів потерпілий ОСОБА_11 впав та особа, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, продовжила наносити йому удари ногами по голові поки потерпілий не знепритомнів. Нанесеними ОСОБА_7 та особою, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, ударами потерпілому ОСОБА_11 , були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу та параорбітальних гематом, які згідно з висновком експерта № 1378 від 16.09.2016 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_7 зірвав із шиї потерпілого золотий ланцюжок 585 проби вагою 6,47 г. вартістю 3915,77 гривень із золотим хрестиком 585 проби вагою 1,85 г. вартістю 1119,65 гривень, та заволодів гаманцем з грошима у сумі 100 гривень, а особа, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, зняла з потерпілого золоту обручку 585 проби вагою 2,85 г. та забрала мобільний телефон «ТЕХЕТ» чорного кольору вартістю 253,80 гривень. Після вчиненого ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись майном, яким вони заволоділи, на свій розсуд.
В поданій апеляційній скарзі, прокурор не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації дій останнього, вказує, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання судом ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2018 року та покаранням призначеним за цим вироком, призначити остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є власністю засудженого.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Ленінського районного суду змінити , шляхом зміни юридичної кваліфікації злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України на юридичну кваліфікацію злочину , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розгляд здоров`я або незначну втрату працездатності.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було допитано експерта ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначені в у реєстрі досудових розслідувань та повторно свідка ОСОБА_14 . Не досліджено безпосередньо речові докази, протокол огляду місця події від 29.07.2016, де було вилучено мобільний телефон арки «NeXet».
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника з підстав в них зазначених, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримував апеляційну скаргу державного обвинувача; перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України підтверджуються зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_7 покладені послідовні показання потерпілого ОСОБА_11 , який суду першої інстанції прямо вказав на обвинуваченого, який разом із особою, відносно якої матеріали віділені в окреме провадження, які 25 липня 2016 року близько 14:00 год. в зруйнованій будівлі по вул. Сакко у м. Полтава нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи золотими прикрасами, гаманцем з грошима та мобільним телефоном «ТЕХЕТ».

Крім того, у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_15 , дійсно зазначив, що у зв`язку з вадами здоров`я, може через деякий проміжок часу може не пам`ятати деталі певних подій, проте повністю підтвердив свої показання, надані під час слідчого експерименту, при цьому пояснивши, що слідчий експеримент проводився через невеликий проміжок часу після вчинення розбою відносно нього, а тому на той момент добре пам`ятав обставини вчиненого злочину.

Також, вину обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджують показання свідка ОСОБА_16 , який будучи повідомлений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, повідомив, що разом з ОСОБА_7 , особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та потерпілим ОСОБА_11 зустрілися та мали на меті вживати напої біля річки у м. Полтава. Після придбання самогону та на шляху до річки, проходячи повз зруйновану будівлю, ОСОБА_7 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомили свідку ОСОБА_17 , що хочуть пограбувати потерпілого ОСОБА_11 .. Зайшовши до зруйнованої будівлі, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження напали на потерпілого ОСОБА_18 , нанесли йому тілесні ушкодження, від яки останній знепритомнів, а потім забрали його телефон, золоті прикраси та гаманець з грошима.

Дані показання свідок підтвердив під час слідчого експерименту.

Крім того, свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що 2016 року до нього звернувся знайомий на ім`я ОСОБА_20 з проханням допомогти його знайомим здати до ломбарду золоті прикраси, а саме золоту обручку. Погодившись на зустріч, свідок ОСОБА_19 прибув на місце роботи знайомого ОСОБА_21 у точці продажу продуктів харчування на Південному вокзалі у м. Полтава, де його зустріли двоє незнайомих чоловіків, у одному з яких у подальшому він впізнав ОСОБА_7 , та які, в свою чергу передали йому золоту обручку (хто саме з них не пам`ятає), що належала потерпілому ОСОБА_11 . В подальшому золоту обручку здав до ломбарду «Свіжа копійка».

А тому, враховуючи інші докази у даному кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При цьому колегія суддів недоліки досудового слідства, на які указує захисник, не могли вплинути на правильність прийнятого рішення.

Також, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування судового рішення участь судді ОСОБА_22 у розгляді кримінального провадження щодо особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а саме ОСОБА_23 , оскільки вирок за наслідками розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_23 не був поданий сторонами кримінального провадження як доказ винуватості ОСОБА_7 , а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 здійснювалось у загальному порядку з дослідженням усіх доказів по справі.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом ОСОБА_7 ,за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України №838-VIII від 25.11.2015) зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за період з 20.06.17 по 10.09.2020 включно.

В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Полтава 07.05.2018 від відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом, а засудженим, який тримається під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4