Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/775/21
Провадження № 1-кс/758/984/21
У Х В А Л А

29 січня 2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

третьої особи, яка володіє майном ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000124 від 25.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Ford Escort» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 із встановленням заборони, їх використання та відчуження.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000124 від 25 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 січня 2021 року, приблизно о 10 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Мінська, працівником поліції зупинений транспортний засіб марки «Ford Escort» із д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці документів надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Ford Escort» номер кузова НОМЕР_3 , з явними ознаками підробки.

Під час огляду вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівниками поліції та перевірці БД «НАІС» встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має розбіжності, а саме бланк та нанесені на ньому написи виконано в кустарних умовах які не відповідають, зразкам які перебувають в обігу на території України та не співпадають з БД «НАІС» у зв`язку з чим виникли підозри, щодо підробки наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, WIN коди на кузові автомобіля пошкоджені.

При дачі пояснень, ОСОБА_4 , повідомив, що він придбав вказаний автомобіль у не встановленій дізнанням особи за допомогою всесвітньої мережі інтернет на сайті «ОЛХ», у чоловіка, який назвався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, яку повідомив ОСОБА_4 , даний автомобіль він придбав 18.06.2020 у ОСОБА_5 за 1000 доларів США, без укладення будь-яких офіційних документів.

Власником автомобіля «Ford Escort» номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наявних матеріалів у кримінальному провадженні користувачем автомобіля «Ford Escort», із д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведенні криміналістичної експертизи по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а також проведення трасологічної експертизи по вилученому автомобілю «Ford Escort», із д.н.з. НОМЕР_1 .

Законодавцем було визначено перелік ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт. Так, у випадку з автомобілем «Ford Escort», із д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтвом про його реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 які є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, є доказом злочину. Про те, що вищевказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію є предметами вчинення злочину вказує те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є з візуальними ознаками підробки. Тобто наявні підстави вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а предметом вчинення злочину є автомобіль «Ford Escort», із д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 .

Також, наявні підстави вважати, що автомобіль «Ford Escort» із д.н.з. НОМЕР_1 є доказом вчинення злочину, а саме за допомогою проведення експертиз по автомобілю можливо буде встановити ряд обставин які мають важливе значення для проведення об`єктивного досудового розслідування, а саме встановити первинний номер кузова, що буде сприяти встановленню первинного власника автомобіля та повернення автомобіля в його власність.

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність звернутися до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучені предмети, які в подальшому будуть визнані речовими доказами, а саме: автомобіля «Ford Escort» із д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оскільки у разі повернення тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній буде перешкоджати кримінальному провадженню, а саме зможе приховати автомобіль марки «Ford Escort» із д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , або знищити їх, що унеможливить проведення необхідних експертиз.

Вказані матеріальні об`єкти мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені.

Третя особа заперечувала проти клопотання прокурора у зв`язку з його необґрунтованістю. Суду пояснив, що він придбав вказаний автомобіль 18.06.2020 року за 1000 доларів США без укладення будь-яких офіційних документів за допомогою всесвітньої мережі інтернет на сайті «ОЛХ», у чоловіка, який назвався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником автомобіля «Ford Escort» номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вилучені предмети перебувають у володінні ОСОБА_4 .

При розгляді даного клопотання враховується той факт, що зазначене майно не визнане речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000124.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Жодних документів, передбачених чинним законодавством України, які б свідчили про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленим прокурором не надані.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна (повторний) є передчасним.

Зважаючи на те, що до клопотання прокурором надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000124 від 25.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Зобов`язати дізнавача ОСОБА_7 ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000124 від 25 січня 2021 року повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно а саме: транспортний засіб марки «Ford Escort», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Ford Escort» номер кузова НОМЕР_3 , які належать на праві власності ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1