Справа № 464/4454/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1120/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 та клопотання заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001236, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №1.
В мотивах прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений не достатньо володіє українською мовою, а процесуальні документи, а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні складені українською мовою, відтак, прокурором не були належним чином відкриті обвинуваченому зібрані під час досудового розслідування докази, які не були перекладені на мову, якою володіє обвинувачений, в зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченим не було реалізоване його право на отримання копії обвинувального акту в перекладі на мову, якою він достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчинення кримінального правопорушення. Вказане порушення є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки слідчий та прокурор не забезпечили його процесуальне право, передбачене ст.29 КПК України.
Не погоджуючись з даною ухвалою заступник начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що висновки суду наведені в ухвалі від 02 жовтня 2020 року не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема кримінальним процесуальним законом не встановлено обов`язку сторони обвинувачення щодо перекладу усіх доказів зібраних в ході досудового розслідування на мову якою володіє обвинувачений, а клопотання про переклад останньому процесуальних документів, зокрема обвинуваченого акту, ні від нього ні від його захисника не надходило.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора щодо задоволення апеляційної скарги думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали підготовчого судового засідання суд першої інстанції, встановивши, на його думку, що обвинувальний акт не відповідає приписам ст. ст. 291, 293 КПК України, постановив повернути його прокурору.

Однак, на думку колегії суддів, покликання суду на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінально процесуального законодавства, зокрема те, що прокурором не були належним чином відкриті обвинуваченому зібрані під час досудового розслідування докази, які не були перекладені на мову, якою володіє обвинувачений,є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч.4 ст. 29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.

Як вбачається із матеріалів справи під час досудового розслідування ОСОБА_7 затримано 14 серпня 2020 року, залучено захисника та роз`яснено права, передбачені ч.3 ст. 42 КПК України, зокрема право користуватися послугами перекладача, проте, клопотань від підозрюваного чи захисника про залучення перекладача не поступало. Крім того, як видно із анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_7 , останній є громадянином України.

Відповідно до аналізу діючого кримінально-процесуального законодавства у підготовчому судовому засіданні суд має право приймати рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України.
На переконання колегії суддів даний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про повернення прокурору обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Оскільки при апеляційному розгляді матеріалів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів приходить до висновку, що ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду даного обвинувального акту в суді першої інстанції.

Крім того, 26 листопада 2020 року прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років,у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати,що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши сторони, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та достатню вмотивованість клопотання прокурора та необхідність задоволення такого, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів справи, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вбачається наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Як вбачається з матеріалів справи під час досудового розслідування, 14.08.2020 року слідчим суддею ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 діб до 12.10.2020 року.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів (до 30 листопада 2020 року включно).
Згідно з ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з твердженням прокурора про наявність вказаних у клопотанні ризиків, можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд застосовує вимоги п.п. 3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України із застосуванням насильства, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його характеризуючі дані, ризики, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, які продовжують існувати і не зменшилися, а також те, що обвинувачений підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.183, 199, 405, 409 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , задоволити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Клопотання заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 - задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів з 30.11.2020 до 28.01.2021 включно.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді