Справа № 203/188/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю адвоката - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання повернути майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_5 , в обґрунтування якої зазначено, що 29.12.2020 року в квартирі, де він тимчасово мешкає, було вилучено належне йому та його родині майно: мобільний телефон iPhone 4 (не працюючий), мобільний телефон iPhone 5 (належить його дитині ОСОБА_6 ), мобільний телефон Samsung (не працюючий, мобільний телефон iPhone Х. Процесуального статусу в кримінальному провадженні він не має, жодних слідчих дій за його участю не проводилось. Слідчий чи прокурор з клопотанням про арешт вилученого майна до суду не звертались. В той час, як відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, таке клопотання повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше останнє повинно бути негайно повернуто особі, у якої його вилучено. Таким чином. законних підстав утримувати належне йому майно не має. 15.01.2021 року він звернувся з письмовою заявою до слідчого про негайне повернення майна, відповіді на яку не отримав. Бездіяльність слідчого щодо неповернення належного йому та його родині майна, є протиправною та порушує право власності та вимоги КПК України. Посилаючись на вказані обставини, скаржник проси визнати протиправною бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна та зобов`язати слідчого негайно повернути йому вилучене майно.

Під час розгляду в суді скаржник та його захисник підтримали подану скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення йому не повідомлялось, один із вилучених мобільних телефонів належить його малолітній донці, два телефони є непрацюючими. Також зазначили, що вилучені телефони є тимчасово вилученим майном, питання про арешт якого у передбаченому КПК України порядку та строки не вирішувалось. Останні не відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України та підлягають поверненню.

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області під розгляду скарги проти задоволення останньої заперечував, посилаючись на те, що в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення мобільних телефонів, а тому вони не є тимчасово вилученим майном. Вказані телефони постановою слідчого було визнано речовими доказами, оскільки вони можуть містити інформацію, що має суттєве значення для кримінального провадження. На теперішній час слідчим в порядку ст.40 КПК України надано доручення на проведення огляду телефонів, з метою фіксації відповідної інформації. Тому підстави, для повернення майна відсутні.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що в провадженні відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000541, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.185, ч.ч.1,2 ст.255, ч.3 ст.307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2020 року було задоволено клопотання слідчого, заявлене в рамках вказаного вище кримінального провадження, про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5
29.12.2020 року за вказаною адресою було проведено санкціонований обшук, під час якого згідно протоколу обшуку було вилучено мобільні телефони iPhone 4, iPhone 5, Samsung, iPhone Х.
Постановою слідчого від 29.12.2020 року останні було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000541.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Як встановлено під час розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2020 року, окрім іншого, було надано дозвіл на відшукання та вилучення під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 мобільних телефонів.
При цьому, слідчий суддя враховує висновки Європейського Суду з прав людини у п.п.108,109,111 рішення від 30.01.2020 року у справі «Вінкс та Рібіцка проти Латвії» (заява №28926/10) про те, що при встановленні обмеження обсягу ордеру на обшук слід виходити із специфіки злочинів, що розслідуються і достатності посилання на характер правопорушень та посилань на тип предметів, що підлягають вилученню.
Таким чином, мобільні телефони є такими, що входили до переліку майна, стосовно якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення під час обшуку, а тому останні не є тимчасово вилученим майном відповідно до приписів ч.7 ст.236 КПК України та їх вилучення не передбачало в подальшому необхідності вирішення питання про арешт в порядку, передбаченому ч.5 ст.171 КПК України.
З огляду на це, слідчий суддя вважає безпідставною скаргу ОСОБА_5 , подану з посиланням на положення п.1 ч.1 ст.303 КПК України, яка передбачає можливість оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Також слідчий суддя враховує, що скаржником не надано доказів звернення до слідчого з приводу повернення вилученого майна, як про це зазначено в скарзі, а слідчий під час розгляду скарги факт надходження такого звернення до СУ ГУНП в Дніпропетровській області заперечував.
Не надано доказів скаржником і тому, що один із мобільних телефонів перебував у власності його доньки. Крім того, вказана обставина не виключає можливості користування останнім самим ОСОБА_5 .
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги відомості про наявність можливих зв`язків ОСОБА_5 із особами, яким на теперішній час повідомлено про підзору у вчиненні злочинів в рамках кримінального провадження, які згідно ухвали від 28.12.2020 року враховувалось слідчим суддею при наданні дозволу на проведення обшуку.
Таким чином, вилучені мобільні телефони можуть містити інформацію про обставини вчинених кримінальних правопорушень, причетних до їх вчинення осіб, про зв`язки останніх та іншу інформацію, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Тобто, вилучені мобільні телефони відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України та визнані такими постановою слідчого від 29.12.2020 року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 цього Кодексу.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 6 ст.100 КПК України встановлено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
Згідно ч.12 ст.100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Під час розгляду скарги встановлено, що на теперішній час слідчим надано доручення в порядку ст.40 КПК України на проведення огляду вилучених мобільних телефонів, строк виконання якого встановлено до 05.02.2021 року.
В зв`язку з вищенаведеним, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність поданої в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України скарги, а також, що питання про повернення вилученого майна в порядку ст.100 КПК України скаржником не ставилось та вирішення цього питання на даному етапі досудового розслідування є передчасним, оскільки відносно вилученого майна не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії.
З огляду на це, в задоволенні скарги ОСОБА_5 слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,100,169,234,236,303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання повернути майно відмовити повністю.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1