Дата документу 23.09.2020 Справа № 310/2383/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/2383/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1265/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року, якою задоволено подання начальника Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

24 квітня 2020 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло подання Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року.

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього чотири рази було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію до органу пробації 16 вересня 2019 року, 18 листопада 2019 року, 10 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 дійсно чотири рази не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим подання Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та вважає, що вона підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він неумисно 4 рази не прийшов на реєстрацію до органу пробації, але після пропуску днів явки добровільно з`являвся до органу пробації в наступні дні, а також повідомляв по телефону інспектора пробації про неможливість вчасно прибути до органу пробації.

Підтверджує, що він дійсно декілька разів пропускав явку до органу пробації, але наміру умисного ухилення у нього не було.

Також зазначає, що за період іспитового строку він за місцем проживання характеризується позитивно, жодних правопорушень не вчиняв.

До судового засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду його апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_7 не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу за його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду його апеляційної скарги по суті.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що висновки суду про небажання засудженого стати на шлях виправлення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки засуджений дійсно допустив 4 неявки на реєстрацію, але 2 з них через запровадження карантинних заходів, до будь-якої відповідальності після постановлення вироку не притягувався, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням чотири рази без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, начальник Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції задовольнив зазначене подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 чотири рази не з`явився на реєстрацію до органу пробації і належним чином поважність причин пропуску не підтвердив, що свідчить про його умисне та свідоме небажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд повинен з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 22 липня 2019 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 17).

Відповідно до постанови від 22 липня 2019 року ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого, другого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 19).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 чотири рази 16 вересня 2019 року, 18 листопада 2019 року, 10 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`явився та дав пояснення з цього приводу, вказавши, що 16 вересня 2019 року та 10 березня 2020 року він хворів, але надати документальні підтвердження можливості не має, 18 листопада 2019 року він поминав померлого друга, а 21 квітня 2020 року він проспав (особова справа, а.с. 36, 45, 58, 67).

Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно чотири рази не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважної причини, а враховуючи обставини, які завадили йому вчасно з`явитися на реєстрацію, їх характер не свідчить про свідоме умисне небажання ставати на шлях виправлення, не вказує на підвищену суспільну небезпеку засудженого, самі по собі вони не вказують переконливо на те, що засуджений не бажає вставати на шлях виправлення і він повинен бути направлений до місць позбавлення волі.

Крім того, в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків засуджений ОСОБА_7 не порушував, за весь час з 27 необхідних явок 23 рази сумлінно з`явився для реєстрації до органу пробації, адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення взагалі не вчиняв (особова справа, а.с. 20, 62).

Також колегія суддів враховує, що встановлений ОСОБА_7 вироком суду іспитовий строк закінчився ще 10 червня 2020 року, тобто до моменту ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення та розгляду апеляційної скарги засудженого.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні вищевказаного подання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року, якою задоволено подання начальника Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

У задоволенні подання начальника Бердянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4