н/п 1-в/490/221/2020

У Х В А Л А
26 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє клопотання заявник аргументує тим, що 24.01.2019 р. вироком Южноукраїнського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 02.02.2017 р., і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Заявник пояснює, що засуджений ОСОБА_3 , за період відбування покарання в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", зарекомендував себе з позитивної сторони, вину у скоєнні злочину усвідомив, і щиро розкаївся, у відносинах з затриманими та засудженими неконфліктний, з адміністрацією установи поводить себе ввічливо, став на шлях виправлення та повністю усвідомив невідпоротність покарання за вчинення злочину. Порушень дисципліни не допускав, дисциплінарних стягнень не має, також не має заохочень, але це виключно з підстав умов утримання і неможливості працювати.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд клопотання задовольнити.

У судове засідання сторони не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України таке клопотання подається до місцевого суду, в межах юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.01.2019 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на підставі ч.1 ст.71 КК України, призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2019 р. зазначений вирое залишено без змін.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04.12.2019 р. постановлено тимчасово залишити ОСОБА_3 в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до кінця розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань "0000048 від 26.01.2016 р.

Як слідує з витягу №53/16 з протоколу №53 від 05.12.2019 р., засудженому ОСОБА_3 для відбування покарання визначено виправну колонію середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі. Визначено направити з державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" до державної установи "Казанківська виправна колонія (№93)" для подальшого відбування покарання (наряд №1.5/12943/Мл від 05.12.2019 р.).

Відповідно до статей 11, 18, 89 Кримінально-виконавчого Кодексу України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях та - у разі виконання робіт з господарського обслуговування - у слідчому ізоляторі. З цього випливає, що поставлене заявником питання може розглядатись лише у суді за місцем розташування виправної колонії або за місцем виконання засудженим робіт з господарського обслуговування. Місце ж, з якого здійснюється направлення засуджених до позбавлення волі або з використанням якого здійснюється переміщення засуджених /зокрема - слідчий ізолятор тощо/ не є виправною установою, а за такого це місце й не є місцем відбуття покарання засудженим. В цьому ж випадку, як свідчать матеріали заяви, засуджений перебуває на території, що знаходиться під юрисдикцією Центрального районного суду міста Миколаєва, але - не у виправній колонії та не у зв`язку із виконанням робіт з господарського обслуговування. Враховуючи вищевикладене, заявлене клопотання є поданим з порушенням вимог щодо його територіальної підсудності. За такого, розгляд вказаної заяви не відноситься до компетенції Центрального районного суду м.Миколаєва, оскільки дані про відбування покарання ОСОБА_3 у відповідній установі в межах територіальної юрисдикції суду відсутні.
На підставі викладеного клопотання засудженого ОСОБА_3 підлягає поверненню, із роз`ясненням останньому права та порядку звернення до належного суду.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - повернути.

Роз`яснити заявнику та засудженому ОСОБА_3 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1