Справа № 754/9759/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2532/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Луганського обласного суду від 05.03.1998 року за п. «а» ст.93, ст.86 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі, звільнений 09.10.2009 року по відбуттю покарання;

- вироком Антрацитівського міського суду Луганської області від 31.01.2011 року за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 6 місяців виправних робіт;

- вироком Антрацитівського міського суду Луганської області від 18.10.2012 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень;

- вироком Антрацитівського міського суду Луганської області від 21.06.2013 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Антрацитівського міського суду Луганської області від 20.09.2013 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений 08.02.2019 року по відбуттю покарання , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Ухвалено початок строку покарання ОСОБА_8 обчислювати з 07 травня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, вчиненого за наступних обставин.

06.05.2019 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину "АТБ" по вул. Ш.Алейхема, 4 в м. Києві, побачив раніше незнайомого ОСОБА_9 , у якого виникла сутичка із ОСОБА_10 , в результаті якої у ОСОБА_9 випав з кишені мобільний телефон марки "Meizu M6 Note 16 GB Blue", після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , поруч з яким на асфальті лежав мобільний телефон останнього, та, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_9 , у якого в той час був конфлікт із ОСОБА_10 , підняв мобільний телефон "Meizu M6 Note 16 GB Blue" вартістю 1713 грн. 80 коп. з сім-картками мобільних операторів "Київстар" та "Лайф Сел", без залишку грошових коштів на рахунках, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, та направився в бік ринку "Юність" в м. Києві. В цей час ОСОБА_9 помітив протиправні дії ОСОБА_11 та виказав йому вимогу про повернення мобільного телефону, але останній, розуміючи, що його злочинні дії викриті потерпілим, утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, ігноруючи вимоги потерпілого ОСОБА_9 про повернення телефону, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_7 подано апеляційні скарги, у яких вони не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просять вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ч.2 ст.84 КК України у зв`язку із тяжкою хворобою.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначають, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю суворістю є явно несправедливим, через наявність у обвинуваченого тяжких хвороб. Апелянти звертають увагу, що сторона обвинувачення не здійснила необхідний збір інформації щодо характеризуючи даних обвинуваченого. Обвинувачений має статус внутрішньо переміщеної особи, проживає в м. Києві та має близьких родичів за місцем проживання. Посилання у вироку і обвинувальному акті на те, що ОСОБА_8 після відбуття покарання, маючи тяжкі захворювання і після лікування будучи виписаним з лікарні 28 березня 2019 року, маючи статус внутрішньо переміщеної особи, не був працевлаштований, є не тільки абсурдним, але і таким, що порушує фундаментальні права обвинуваченого, норми національного та міжнародного законодавства щодо прав внутрішньо переміщених осіб. При цьому вказані обставини також не були враховані як пом`якшуючі при призначенні покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є активне сприяння слідству у розкритті злочину, тяжкі хвороби ОСОБА_8 . Протягом розгляду справи ОСОБА_8 неодноразово заявляв про погіршення стану його здоров`я та про відсутність у Київському слідчому ізоляторі, як належних засобів обстеження так і лікаря-інфекціоніста. Обвинувачений має тяжкі хвороби: ВІЛ інфекції IV клінічна стадія; ЗЗТБ; хронічний вірусний гепатит «С» у стадії ремісії; А 53.0 (сифіліс з невстановленим строком зараження). Протягом тривалого часу обвинувачений вказує, що він не отримує належного, відповідно до категорії його захворювання, лікування, внаслідок чого нівелюються його права.

Крім того, на момент винесення вироку існували обставини, передбачені ст.74, ч.2 ст.84 КК України, які взагалі свідчили про необхідність звільнення засудженого від відбування покарання в місцях позбавлення волі у зв`язку з наявністю інших тяжких хвороб, що перешкоджають відбуванню покарання, тобто не хронічних, як визначено в оскаржуваному вироку суду, а смертельних невиліковних хвороб.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що прокурор відмовився від угоди, оскільки на його думку інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не передбачає можливості укласти таку угоду, що прямо суперечило ч.4 ст.469 КПК України.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідав вимогам ст.291 КПК України, оскільки він не містив посилання на покази свідків, повні анкетні дані засудженого, також не містив обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого, а слідчі дії у цій справі не були проведені в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, його стан здоров`я та характеристику.

Обставин, які згідно з ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом першої інстанції не встановлено.

Обставинами, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому суд визнав рецидив злочинів.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення покарання за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, яке є близьким до мінімального, передбаченого санкцією вказаної статті.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, та призначене в межах санкції ч.2 ст.186 КК України. Підстав для застосування положень ст.69 КК України не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання за хворобою, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 має ряд захворювань, зокрема: ВІЛ-інфекція, 4 клінічна стадія, ЗЗТБ (28.09.2017), хронічний вірусний гепатит «С» та сифіліс з невстановленим строком зараження. Однак, сама по собі наявність вказаних захворювань не свідчить про неможливість відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, слід зазначити, що у разі встановлення факту, що наявні у ОСОБА_8 хвороби перешкоджають подальшому відбуванню покарання, питання щодо звільнення від покарання за хворобою, у випадку, передбаченому ч.2 ст.84 КК України, підлягає вирішенню в порядку ст.ст.537, 539 КПК України за клопотанням прокурора, засудженого чи його захисника, органу або установи виконання покарань, місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :