Справа № 136/2121/19
Провадження №11-кп/801/357/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку ч.4 ст. 107 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000005235 від 05.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли виділені матеріали у кримінальному провадженні № 000005235, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, а саме по 21-00 годин 20.03.2021 року.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 про зменшення розміру застави відмовлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 , непогодившись з ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу, доповнити її вказівкою про застосування застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб .

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивовано тим, що суд при задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необгрунтовано та безпідставно не визначив розмір застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про що вказував прокурор у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 у його відсутність, вимоги апеляційної скарги підтримав повністю, просив задовлити.

Прокурор Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 провести у її відсутність, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 щодо встановлення застави як альтернативного запобіжного заходу у вигляді 50 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб задоволити, ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року змінити, доповнити резолютивну частину ухвали суду абзацом такого змісту: визначити заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 20.01.2021 року становить 113 500 грн. У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 місяці, передбачені п.1,2,3,7,8 ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000005235 від 05.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 177, ст. 178 КПК України обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, тому жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо можливості встановлення застави в межах 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно до вимог ст. 182 КПК України є безпідставними.
Відповідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави встановлюється відповідно до ст.183 КПК України за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Розглядаючи під час судового розгляду клопотання сторони обвинувачення, щодо доцільності продовження тримання під вартою, суд керується положеннями глави 18 КПК України і, зокрема ст. 177, ст.178, ст. 194 КПК України та вирішує питання лише щодо тримання під вартою, оскільки застава уже визначена при застосуванні запобіжного заходу.
Згідно ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.10.2019 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою та визначено заставу у межах 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 07.10.2019 року складало 100 350 грн.
Таким чином, суд в дотримання вимог КПК України вірно продовжив строк тримання під вартою, без визначення застави, оскільки застава визначена ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.10.2019 року .
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4