ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/557/20 Справа № 212/6930/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0001721,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 29.07.2019 року близько 22 год., знаходячись біля буд. 29, що розташований на мікрорайоні 4-й Зарічний м. Кривого Рогу, побачив раніше йому знайомого неповнолітнього ОСОБА_9 , у якого побачив мобільний телефон та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи даний злочинний умисел, усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілого та свідків підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 та відкритим способом викрав у неповнолітнього потерпілого мобільний телефон IPhone 4S, вартістю 1279,67 гривень. Після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані злочинні дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України та за даним законом йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 140 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вирішено долю речових доказів.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 неповнолітньому потерпілому було завдано майнову шкоду на загальну суму 1279 грн. 67 коп.

Прокурор не погодився з даним вироком суду. В апеляційній скарзі просить вирок в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді 1 року позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, є необґрунтованим та невмотивованим.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині не визнавав, шкоду спричинену злочином не відшкодував. Характеризується посередньо, з навчання відрахований, ніде не працює, не має постійного джерела доходів.

Також, суд не звернув увагу на вік потерпілого, якому виповнилось 14 років, тобто обвинувачений вчинив злочин відносно соціально незахищеної особи, яка не мала можливості дати відсіч обвинуваченому. Для потерпілого вказаний злочин є травмою.

Крім того, судом належним чином не оцінено висновків органу з питань пробації викладених у досудовій доповіді відносно обвинуваченого, який зробив висновок: застосування соціально-виховних заходів, що необхідні впливу на поведінку особи ( ОСОБА_6 ) з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції».

Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду від останніх не надходило. Враховуючи думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності не з`явившихся осіб, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали вирок суду законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги Закону судом першої інстанції виконано належним чином.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про правильність призначення ОСОБА_6 виду та міри покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, його наслідки, що майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, добровільно не відшкодована, однак майно повернуто у зв`язку з проведенням слідчих дій під час досудового розслідування, відсутність цивільного позову та претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік (20 років), відсутність скарг від сусідів в побутовій характеристиці за місцем проживання, контроверсійну характеристику з місця навчання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Судом першої інстанції цілком умотивовано визнано недостатньо обґрунтованим висновок органу пробації, за яким виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе, тому як останній становить високу небезпеку для суспільства, оскільки з нього не зрозуміло, які саме встановлені органом пробації обставини привели до висновку про високу небезпеку обвинуваченого для суспільства.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді громадських робіт.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Колегія суддів також приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через м`якість, є необґрунтованими. Дані, на які посилається прокурор, були оцінені судом в сукупності з іншими обставинами по справі.

Таким чином, сукупність досліджених даних привели колегію суддів до висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляції прокурора, тому підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_6 через невідповідність призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, які тримаються під вартою, в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4