ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1665/20 Справа № 183/6651/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001446, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цугол, Могойтуйського району, Читинської області, Російської Федерації, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 08 травня 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 січня 2021 року
Слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя встановив, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальне правопорушення.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що докази, на яких ґрунтується підозра, жодним чином не підтверджують участь ОСОБА_6 у вчиненні злочину, або ці докази отримані з порушенням вимог КПК та суперечать одні одним. Вказує, що фактичне затримання ОСОБА_6 відбулося без участі захисника, а протокол затримання був складений пізніше, у приміщенні поліції, проте місце складання протоколу взагалі не зазначено. Також захисник зазначає, що судом лише перелічені припущення слідчого та прокурора щодо наявності певних ризиків, без доведення та обґрунтування доказами.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 30 листопада 2020 року до ЄРДР за № 0001445 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
30 листопада 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненому групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту потерпілого від 30 листопада 2020 року; протоколом огляду трупа від 30 листопада 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 листопада 2020 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30 листопада 2020 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 30 листопада 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30 листопада 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30 листопада 2020 року; а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому, останній усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого в період іспитового строку за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 08 травня 2020 р. за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України, на даний час перебуває на обліку у ДУ «Центрі пробації», що свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Посилання захисника на непричетність підозрюваного до інкримінованого злочину, колегія суддів вважає передчасними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Зауваження захисника стосовно фактичного затримання ОСОБА_6 відбулося без участі захисника, з пізнішим складанням протоколу затримання, є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, відповідно до якої, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Перелічені вище підстави для затримання ОСОБА_6 зазначені в протоколі затримання, самі по собі унеможливлювали забезпечення присутності захисника саме в той момент. При цьому колегія суддів не вбачає порушення права на захист ОСОБА_6 , з підстав наведених захисником в апеляційній скарзі, оскільки підозрюваний, після його фактичного затримання, одразу був забезпечений захисником, в присутності якого і був складений протокол затримання, який при цьому містить в собі посилання на час та місце його складання.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3