ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2111/20 Справа № 176/649/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 14.08.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 20.09.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26) та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що наявність у засудженого лише одного заохочення протягом останніх двох років відбування покарання, не може доводити його повного виправлення та сумлінного ставлення до праці в даний період, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення. Із досліджених письмових матеріалів, які характеризують засудженого ОСОБА_6 , судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що останній досяг виправлення, як основної мети покарання. В наявних характеристиках засудженого відсутні відомості про ставлення його до праці або робіт з благоустрою колонії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його звільнення умовно-достроково є передчасним.
Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Посилається на те, що він відбув 2/3 призначеного строку покарання за умисний тяжкий злочин, а тому наявні правові підстави для застосування до нього положень ст.81 КК України.
Вказує, що у чинному законодавстві відсутні чіткі визначення таких понять, як сумлінна поведінка та сумлінне ставлення до праці. Важко зрозуміти, наскільки високим має бути рівень сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що б це підтверджувало факт доведення засудженим свого виправлення.
Звертає увагу, що офіційне працевлаштування засудженого на підприємстві установи виконання покарань не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним сумлінного ставлення до праці.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважала ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні подання.
Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.
Початок строку відбування покарання 06 березня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 16 березня 2021 року.
За час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) ОСОБА_6 стягнень та заохочень не мав.
З 27 листопада 2019 року проходив обстеження в міжобласній лікарні при Державній установі Дніпровська установа виконання покарання (№4), заохочень та стягнень не мав.
З 26 березня 2018 року та з 26 грудня 2019 року відбуває покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), де характеризується добре. Залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених та до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, виконує роботи по підрізці дерев, білить бордюри, прибирає прилеглу до локального сектору територію, за що був один раз заохочений правами начальника установи, стягнень не має.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта та Підготовка до звільнення.
Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки.
За вироком суду та виконавчими листами має позов 7166,63 грн.
За висновком комісії установи від 04 квітня 2019 року засудженому відмовлено у застосуванні зміни умов тримання, згідно ст.ст. 100, 101 КВК України.
12 вересня 2019 року комісією установи ОСОБА_6 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України.
Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, колегія суддів погоджується з тим, що поведінка засудженого ОСОБА_6 зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт відсутні. Тому, подання установи та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4