Пр-ня по справі № 1кп/521/904/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
01 лютого 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000635 від 08.11.2020 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка, Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , що має середньо спеціальну освіту, не працюючого, зі слів розлученого, раніше судимого: 1)12.07.2012 року Калиновським р/с Вінницької області, за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК з іспитовим строком 1 рік; 2)18.09.2015 року Калинівським р/с Вінницької області за ч. 3 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 08 листопада 2020 року в період з 07 години 00 хвилин по 11 годину 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебував за адресою АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно. Об`єктом свого злочинного посягання, ОСОБА_3 визначив майно, яке належало потерпілому ОСОБА_6 , а саме 1)мобільний телефон «Iphone 6s plus» space grey 32GB IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 15 999 гривень, та 2)мобільний телефон «Nomi i187», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 142 гривні 25 копійок.
Діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, дістав з рюкзака, належного потерпілому ОСОБА_6 , мобільні телефони «Nomi i187» та «Iphone 6s plus» space grey 32GB, які належать потерпілому. Після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 16 141 гривень 25 копійок.
1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом за ч. 2 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

1.3.Крім того, ОСОБА_3 , 19 листопада 2020 року в період часу з 14 години 00 хвилин по 18 годину 30 хвилин, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна зі складського приміщення, яке належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7 .
Діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись, що його дії залишаються непомітними для інших осіб, розбив приміщення та проник всередину, де визначив об`єктом свого посягання майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: кабелі білого та чорного кольору, камеру відеоспостереження «HIKVISION» білого кольору.
Усвідомлюючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , таємно викрав фрагменти кабелю білого та чорного кольору, загальною довжиною 64 метри 97 сантиметрів, загальною вартістю 846 гривень 40 копійок, які поклав до мішка білого кольору, після чого підійшовши до камери відеоспостереження «HIKVISION», вартістю 483 гривні 33 копійки та від`єднав її від стіни, однак злочин не закінчив, оскільки був затриманий працівниками поліції. Тобто ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але вказане правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього, у зв`язку із затриманням.
Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1329 гривень 73 копійки.
1.4.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. За першим епізодом, обвинувачений показав, що він орендував помешкання в АДРЕСА_2 , спільно з іншими товаришами. У листопаді 2020 року, на вказаній квартирі зібралися його товариші, спільно з іншими знайомими. Серед інших осіб у квартирі знаходився гр. ОСОБА_6 , у якого були два мобільні телефони, які він вирішив викрасти. Підставою для таких дій, стала образа на те, що всі присутні в квартирі, в результаті спільного відпочинку, допустили порушення порядку розташування речей. Після викрадення двох мобільних телефонів, один він продав за 700 гривень, іншим користувався, який в подальшому у нього був вилучений та повернутий власнику. За другим епізодом, ОСОБА_3 показав, що він випадково побачив в районі заводу «Краян», приміщення, в якому вже частково пошкоджено маленьке вікно. Також він побачив поряд камери відеоспостереження. Зрозумів, що в приміщення складу може знаходитись цінне майно. Він за допомогою каменю більше пошкодив вікно, з метою залізти у середину приміщення. Дочекався, коли спрацює сигналізація та приїде охорона. Після обстеження охороною і її уїзду з місця, ОСОБА_3 проник через вікно у приміщення складу та намагався викрасти кабель та камеру відеоспостереження. Тоді ж він почув та побачив, що його намагаються затримати співробітники поліції, разом з охороною. Деякий час він переховувався в приміщенні і його не могли знайти. Але приблизно через декілька годин ОСОБА_3 був затриманий співробітниками поліції. В теперішній час у скоєних правопорушеннях обвинувачений розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, обіцяє нових злочинів не вчиняти.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованих обвинуваченому правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Окрім того, призначаючи покарання ОСОБА_3 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаних злочинах, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

4.3.Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 виховувався у повноцінній сім`ї, батьком і матір`ю. Батько раніше судимий за крадіжку та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Перше правопорушення ОСОБА_3 вчинив у віці 14 років /у квітні 2012 року/, за що був засуджений до покарання з іспитовим строком. Наступне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК, яке відноситься до тяжких злочинів, вчинив у віці 17 років. Був визнаний винним та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Зі слів повідомив, що розлучений і має дитину, однак жодних документальних доказів про такі відомості суду не надані. Має середньо спеціальну освіту, однак за спеціальністю не працює. Жодної роботи на час затримання не мав. Фактично вів антисоціальний спосіб життя.

4.4.Відповідаючи на питання головуючого, обвинувачений повідомив, що в дитинстві та юнацтві його досить часто ображали та вчинювали крадіжки його майна, тому він вчиняє так само по відношенню до інших. Вважає себе ураженим в житті.

4.5.Передача обвинуваченим своїх думок щодо обставин і фактів кримінальних правопорушень, свідчать про певне не розумне ставлення до таких обставин. Вчинення зла по відношенню до іншої людини, обвинувачений пояснив скрутним своїм матеріальним становищем. Разом з тим, об`єктивно не може оцінити свої дії, оскільки вважає, що своє благо переважає над благом іншого. За вираженими своїми думками в судовому засіданні, нажаль обвинувачений допускає вчинення і в подальшому у випадку свого скрутного становища поганих дій по відношенню до ближнього. Критичне мислення на думку суду також у обвинуваченого відсутнє.

4.6.Хоча ОСОБА_3 вважає, що минуле відбуття покарання в місцях позбавлення волі лише більше озлобило його по відношенню до інших людей та навколишнього середовища, а в судовому засіданні обіцяв не вчиняти більше правопорушень, суд вважає, що будь-яка інша міра покарання очевидна не здатна забезпечити запобіганню вчиненню з боку останнього нових кримінальних правопорушень. Довіри до його висловлень щодо не вчинення правопорушень у подальшому у суду не має. Поведінка обвинуваченого на протязі життя, вчинення неодноразово повторних правопорушень проти власності, системність таких дій, невеликий проміжок часу між подіями, а також молодий вік обвинуваченого свідчать, що особа більш схильна до шанування і жалості себе, як особистості та неврахування і неповагу до прав інших. Вчинення правопорушень для ОСОБА_3 стає частиною життя і він не розуміє негативні наслідки таких дій не тільки для себе, а й для оточуючих.

4.7.Бідність, не бажання працювати, не бажання змінити ставлення до свого життя, а також відсутність будь-якого виховання на думку суду привели обвинуваченого до повторного скоєння ряду злочинів проти власності.

4.8.Відповідно, суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_3 схильний до вчинення однорідних злочинів проти власності.

4.9.Враховуючи обставину яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

4.10.Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого, обставини встановлені під час його допиту, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Речовий доказ: мобільний телефон «Nomi i187», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК необхідно повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_6 .

5.3.Речові докази: 1) Два мішки із кабелем білого та чорного кольору; 2)Камеру відеоспостереження «HIKVISION» білого кольору; 3)Контрольний зріз кабелю, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК необхідно повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_7 .

5.4.Речовий доказ: 1) Металевий складний ніж «Мултитул» без надпису, сірого кольору, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК підлягає знищенню.
5.5.Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинуваченого.

5.6.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

5.7.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК, у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК, у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

1.2.Відповідно до ст. 70 КК визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

1.3.Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 19.11.2020 року.

1.4.З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

1.5.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.6.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2020 року, а саме з: 1) Двох мішків із кабелем білого та чорного кольору; 2)Камери відеоспостереження «HIKVISION» білого кольору; 3)Контрольного зрізу кабелю; 4)Металевого складного ножу «Мултитул» без надпису сірого кольору.
1.7.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді від 02.12.2020 року у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

1.8.Речові докази у кримінальному провадженні: 1) Два мішки із кабелем білого та чорного кольору; 2)Камеру відеоспостереження «HIKVISION» білого кольору; 3)Контрольний зріз кабелю повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_7 . Речовий доказ: Металевий складний ніж «Мултитул» без надпису, сірого кольору знищити.
1.9.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2020 року, а саме з: 1) мобільного телефону «Nomi i187», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .

1.10.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді від 03.12.2020 року у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

1.11.Речовий доказ у кримінальному провадженні: 1) мобільний телефон «Nomi i187», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_6 .

1.12.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 4739 (чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 80 копійок.

1.13.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.14.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.15.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

1.16.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1