У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.08.2020 Справа №607/12681/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, в порядку ст. 107 КПК України клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000117,-
встановив:
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 01 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про арешт майна.
З метою забезпечення розумних строків прийняття процесуального рішення, в порядку ст.28 КПК України, враховуючи подану прокурором письмову заяву, клопотання доцільно розглянути без його участі.
У клопотанні ОСОБА_3 зазначив наступне: «31.07.2020 року о 08:55 год. до чергової частини Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення працівника УПП екіпажу №151, про те, що по вул. Руська,15 у м. Терноплі, 31.07.2020 о 08:48 год. зупинено автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , в якого під час перевірки документів виявлено неспівпадіння номеру агрегатів на т/з із даними, що вказані у свідоцтві про реєстрацію т/з.
За даним фактом 01 серпня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000117, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу.
Частиною ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскація у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується в встановленому цим Кодексом порядку.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є третьою особою, який підпадає під ознаки володільця або користувача даного т/з.
Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положення ч.2 ст.170 КПК України встановлено що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, та те, що транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», із д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.01.2011 року на ім`я ОСОБА_5 та ключ запалювання від даного транспортного засобу, відповідають критеріям передбаченим ст.98 КПК України, оскільки вони були об`єктом кримінально протиправних дій, з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення усіх необхідних криміналістичних експертиз, інших слідчих дій та для дослідження всіх обставин справи, тому незастосування арешту майна шляхом заборони відчужування, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому».
ОСОБА_4 будучи повідомленим про час і дату судового розгляду в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, клопотань про відкладення не надходило.
Дослідивши клопотання та матеріали долучені до нього приходжу до наступного висновку.

На підставі вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положенням ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Вказаний автомобіль постановою від 01 серпня 2020 року визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вищевикладене та те, що майно на яке прокурор просить накласти арешт зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і іншим шляхом не можливо отримати доступ до вказаного транспортного засобу для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також те, що незастосування арешту даного майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому, клопотання слід задовольнити, наклавши арешт на майно.

Керуючись статтями 28, 94, 98, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт (шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження) на транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», із д.н.з. НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.01.2011 року на ім`я ОСОБА_5 та ключ запалювання від даного транспортного засобу
Дозволити зберігати вищевказаний автомобіль на території спец майданчику ГУНП в Тернопільській області, що в с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області.

Виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та зобов`язати його повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту.
Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1