Справа № 953/1493/20
н/п 1-в/953/285/20
"10" серпня 2020 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання засудженої
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, Харківської області, громадянки України, не заміжньої, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 09.09.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин, 04.02.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389, ст. 71, 72 КК України до 1 року 10 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання -
28.07.2020 року начальник Київського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернулася до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_3 для відбування призначеного за вироком суду покарання.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 18.03.2020 року на їх адресу на виконання надійшло розпорядження та копія вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року відносно ОСОБА_3 , засудженої 04.02.2020 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 389, ст. 71, 72 КК України до 1 року 10 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Вказали, що засуджена порушує порядок і умови іспитового строку, у зв`язку з чим вони звернулись до суду з дійсним клопотанням.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надала заяву, в якій підтримала клопотання та просила суд його задовольнити.
Прокурор надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Засуджена ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
ОСОБА_3 визнано винуватою за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 1 року 10 днів обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Вирок набрав законної сили 06.03.2020 року.

18.03.2020 року Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області отримав та прийняв до виконання копію вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року стосовно гр. ОСОБА_3

23.03.2020 року в приміщенні уповноваженого органу з питань пробації гр. ОСОБА_3 була ознайомлена з порядком та умовами відбування іспитового строку та правовими наслідками за ухилення від виконання обов`язків. Засудженій було встановлено день реєстрації -1,2,3 середа кожного місяця.

15.04.2020 року ОСОБА_3 постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 15.04.2020 року змінено періодичність явки на реєстрацію та встановлено днем явки 4 середу кожного місяця.

27.05.2020 року засуджена не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, заздалегідь про поважність причини не повідомила.

28.05.2020 року засуджена з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації та письмово пояснила, що не з`явилась на реєстрацію тому що була за межами м. Харкова та забула про необхідність явки на реєстрацію. Документів, підтверджуючих поважність причини неявки не надала. За допущене порушення порядку і умов іспитового строку було винесене перше письмове попередження.

22.07.2020 року ОСОБА_3 знову не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, заздалегідь про поважність причини не повідомила.

23.07.2020 року ОСОБА_3 було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 29.07.2020 року.

24.07.2020 року відбулась телефонна розмова з ОСОБА_3 , в ході якої остання повідомила, що 22.07.2020 року не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації у зв`язку з поганим самопочуттям, мала високу температуру, за медичною допомогою не зверталась, заздалегідь не зателефонувала, оскільки не мала коштів на рахунку. В телефонній бесіді засуджена зобов`язалась прибути до уповноваженого органу з питань пробації 27.07.2020 року.

27.07.2020 року засуджена прибула до уповноваженого органу з питань пробації та письмово пояснила, що не з`явилась на реєстрацію у зв`язку з поганим самопочуттям. За допущене порушення порядку і умов іспитового строку засудженій було винесено друге письмове попередження.

Суд, досліджуючи вказані обставини зазначає, що дійсно відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Разом з тим, із матеріалів справи встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 03.02.2020 року по кримінальному провадженню № за обвинуваченням ОСОБА_3 укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

Статтею 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Отже, у разі невиконання засудженим умов угоди, в тому числі невиконання покладених на нього в порядку ст.ст. 75, 76 КК України обов`язків, підлягають застосуванню положення ст. 476 КПК України й відповідно відсутні правові підстави для застосування положень ст. 78 КК України.

Як наслідок, у цьому випадку, при порушенні засудженим вимог ст. 76 КПК України, в силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направлення до суду клопотання про скасування звільнення та направлення до особи для відбування покарання за вироком суду, а ґрунтується на зверненні до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. І тільки після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.

Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення відразу до суду з питанням передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприйнятним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що орган з питань пробації не може звертатись до суду з поданням про заміну покарання, яким затверджено угоду, у зв`язку з чим не має правових підстав для задоволення подання органу з питань пробації про скасування іспитового строку та направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Тому, з урахуванням наведеного, оскільки діючим КПК України передбачено інший порядок вирішення питання невиконання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в задоволенні зазначеного подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст.166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Особову справу на засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Київського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя