печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіш Рітейл» про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019, у рамках кримінального провадження № 0000142,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Фіш Рітейл»звернувся до суду із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019, на кошти, які знаходяться на рахунках:

- АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (), адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-г: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , в частині видатку коштів, з можливістю зарахування грошових коштів на рахунки.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ст. 170 КПК України, також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Фіш Рітейл», не відповідають ознакам визначених ст. 98 КПК України. Окрім того, вказує, що Товариства не має відношення до розслідуваного кримінального провадження № 0000142, службовим особам товариства про підозру у вчиненні будь-якого злочину не оголошено. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є явно неспівмірним з обмеженням товариства права користування та розпорядження майном, негативно впливає на господарську діяльність, платоспроможність і виконання ним взятих на себе договірних зобов`язань. Вищенаведене у своїй сукупності вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

У судове засідання представник заявника не з`явився.

Особа, за клопотання якої арештовано майно у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.03.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019, накладено на кошти, які знаходяться на рахунках:

- АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (), адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-г: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019 вбачається, що підставами накладення арешту на грошові кошти належні ТОВ «Фіш Рітейл» є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Тобто, у даному випадку, прокурором порушено права осіб на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що в межах кримінального провадження № 0000142 від 17.03.2017, повідомлення про підозру жодній службовій особі ТОВ «Фіш Рітейл» не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно ТОВ «Фіш Рітейл» службові особи товариства в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту рахунків заявника взагалі спростовується, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіш Рітейл» про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019, у рамках кримінального провадження № 0000142 задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019, на кошти, які знаходяться на рахунках:

- АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (), адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-г: ТОВ «Фіш Рітейл» () № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , в частині видатку коштів, з можливістю зарахування грошових коштів на рахунки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1