ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3013/20 Справа № 207/3904/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 27 вересня 2020 року включно.
Мотивоване дане судове рішення тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке обвинуваченому інкримінуються, імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, можливе знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ухилення від суду. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою до суду не надходили.

В апеляції
- обвинувачений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування зазначив, що розгляд клопотання прокурора відбувся за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу (його продовження) здійснюється за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до вимог ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу (його продовження) у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Згідно з вимогами ст.ст. 193, 401 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу (його продовження) проводиться за участю обвинуваченого, його захисника, а якщо ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, його участь в судовому засіданні є обов`язковою.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.
З журналу судового засідання вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 розглядалося за відсутності обвинуваченого. Зазначеним було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_5 , що є безумовною підставою для скасування ухвали суду.
Поряд із цим, вирішуючи питання щодо розгляду судом клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по суті, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
На переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 існують обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекусорів, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існують реальні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися та переховуватися від суду, вчинити інше тяжке кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України скасувати та постановити нову, якою:
Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до 27 вересня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4