Справа №750/9649/20
Провадження №1-кп/750/405/20
У Х В А Л А

16 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004173 від 19.06.2020, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до його застосування, на даний час не змінилися і продовжують існувати. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність клопотання, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 31 грудня 2020 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та наведені в попередніх судових рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, які продовжують існувати та які не зменшились, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 6 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у такому правопорушенні, може переховуватись від суду, залишити місце проживання у будь-який час, оскільки йому достеменно відомо щодо ймовірної відповідальності за даними кримінальними правопорушеннями, відповідно до наданих відомостей не має постійного місця проживання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що останній ніде офіційно не працює, оскільки доказів іншого не надано, не встановлена наявність стабільної роботи та відповідно доходів від такої, тобто не встановлено законних джерел до існування, що свідчить про те, що джерелом його можуть бути доходи, отримані в результаті злочинної діяльності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема й за вчинення злочинів проти власності, інкриміновані йому дії вчинив в період непогашеної та не знятої судимості за раніше вчинені майнові злочини, що є безсумнівним доводом на користь того, що підозрюваний має стійку схильність до вчинення злочинів, також враховані мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

При цьому, судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і таки, як домашній арешт або особисте зобов`язання, яки просили обрати захисник та обвинувачений, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу. Переконливих доводів щодо запобігання наявних ризиків не надано, а тому підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання не вбачається. Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтованих даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 193, 199, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 14 лютого 2021 року з подальшим триманням в Чернігівському слідчому ізоляторі.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1