Номер провадження: 11-кп/813/1554/20
Номер справи місцевого суду: 501/1052/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13.05.2020 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 26.04.2018, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, та відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.05.2020 задоволено клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.07.2020, включно, із визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 315 300 гривень (кожному).

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КПК України, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ними кримінальних правопорушень, а також, передбачені ст. 177 КПК України, ризики не зменшилися.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що районним судом не надано належної оцінки ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не враховано його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків та майновий стан, у зв`язку з чим судом першої інстанції необґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що є занадто непомірним для нього.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які вказані в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що районним судом не надано належної оцінки ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, будь-яких письмових доказів існування ризиків стороною обвинувачення суду не надано, рішення районного суду щодо неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного не обґрунтовано.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Мотивуючи неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочинів, які ставляться у провину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стороною обвинувачення, існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

Також, на думку апеляційного суду, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення, суворість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими, дані про осіб обвинувачених, а саме те, що в обвинувачених відсутні джерела доходу та міцні соціальні зв`язки, наявність у обвинувачених попередніх судимостей, в тому числі за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, що свідчить про те, що існуючі на момент продовження строку тримання під вартою ризики не зменшились.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що висновок районного суду про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою з одночасним визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в даному кримінальному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи, оскільки такий альтернативний вид запобіжного заходу здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які на думку колегії суддів потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження.

Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , пояснень сторони захисту та прокурора свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час. Протягом цього часу обвинувачені тримаються під вартою, але судовий розгляд не завершений.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін. При цьому апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 26.04.2018, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13.05.2020 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 26.04.2018, - залишити без змін.

Звернути увагу колегії суддів районного суду на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, при розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 26.04.2018, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, та відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4