КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3589/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальної та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_10 про обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальної та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 , застосувавши до підозрюваного громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підозра ОСОБА_7 обґрунтована рядом доказів, які в повній мірі здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він причетний у вчиненні інкримінованого йому діяння. У клопотанні прокурора було належним чином обґрунтовано ризики, які встановлені під час досудового розслідування. Згідно матеріалів клопотання 12.05.2020 оголошено розшук та міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 , проведення якого доручено ГУ БКОЗ СБ України. За матеріалами вказаного оперативного підрозділу та даних Держприкордонслужби підозрюваний ОСОБА_7 17.03.2019 виїхав за межі України. Фактичне місцезнаходження та проживання ОСОБА_7 невідоме. Наведені обставини в повній мірі надали суду можливість розглянути клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено обґрунтованості підозри ОСОБА_7 в інкримінованих йому діяннях, а саме наявності в його діях ознак злочину, передбаченого статтею 296 КК України, при цьому суд вірно зробив посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2019 у справі № 288/1158/16-к, але не вірно витлумачив її зміст. Доводи суду в оскаржуваній ухвалі є такими, які взагалі не ґрунтуються на наданих матеріалах і не відповідають дійсності. Наведені судом відомості не містять як повідомлення про підозру так і надані суду матеріали досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника, який заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
У зв`язку з тим, що слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 розглянуто за правилами ч. 6 ст. 193 КПК України як щодо особи, оголошеної у міжнародний розшук, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальної та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , за відсутності підозрюваного.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_10 про застосування до гр. ОСОБА_7 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 23.04.2020 у кримінальному провадженні №120 181 600 000 004 21 від 25.05.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до оголошеної підозри ОСОБА_7 вступив у змову з ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які запропонували йому, грубо порушуючи громадський порядок, нанести тілесні ушкодження керівнику громадської організації НГО «Небайдужі» ОСОБА_12 з метою залякування останнього та утримання його від активних громадських дій і таким чином залякати інших громадських активістів від вчинення аналогічних активних дій.
Згідно з досягнутою злочинною домовленістю ОСОБА_7 та ОСОБА_11 прийняли вищевказану пропозицію та погодились стати безпосередніми виконавцями кримінального правопорушення, а саме, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та корисливих спонукань, умисно заподіяти ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.
ОСОБА_7 та ОСОБА_11 24.05.2018, діючи відповідно до розподілених ролей, відповідно до вказівок невстановлених осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел, прибули до трамвайної зупинки «Поліклініка № 6» по вул. Фонтанська дорога напроти будинку № 9 Б у м. Одесі, де стали чекати на ОСОБА_12 . За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця мали при собі невстановлений, спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень.
Того ж дня, близько 23.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 підбігли до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , де побачили ОСОБА_12 , який разом зі своєю знайомою ОСОБА_13 йшов назустріч. Наблизившись до ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що знаходяться на прибудинковій території, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою нанесення тілесних ушкоджень та залякування, здійснили напад на ОСОБА_12 , умисно завдаючи йому удари руками у різні частини тіла та голови.
При цьому ОСОБА_7 не менше двох разів ударив ОСОБА_12 в область голови, спричинивши йому закриту черепно-мозкову травму, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після вчинення зазначених дій ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , отримавши активний фізичний опір з боку ОСОБА_12 , залишили місце вчинення злочину.
У результаті нападу та застосування невстановленого спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета ОСОБА_12 отримав тілесне ушкодження у вигляді різаної рани 4-го пальця лівої кисті, що згідно з висновком експерта від 21.12.2018 № 2271 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Слідчий зазначив, що ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування, оголошений у міжнародний розшук.
З метою запобігання здійснення підозрюваним незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншого перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий просив обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
23 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_10 про обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Для висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу необхідним є встановлення, чи містять зібрані органом досудового розслідування докази достатні дані, які б свідчили, що відповідна особа могла вчинити інкримінований злочин.
Слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_7 інкриміновано злочин за ст. 296 КК України. Вказане кримінальне правопорушення посягає на громадський порядок відповідно до якої об`єктом цього злочину є громадський порядок як сукупність суспільних відносин, які забезпечують громадський спокій, нормальні умови праці, побуту і відпочинку людей.
Відповідно до п. 10 Постанови Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає у дотриманні усталених правил співжиття. За зовнішніми ознаками хуліганство схоже на ряд інших злочинів, зокрема, на ті, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив, як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Верховний суд у п. 13, 15 зазначеної Постанови зазначив, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці у присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганство.
У той же час, сама по собі обставина вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Аналогічний висновок також викладений у Постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 18.06.2020 у справі № 720/990/18.
Відповідно до вказаного рішення головною рушійною силою хуліганства не є бажання завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
З урахуванням зазначеного, дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.
Надаючи оцінку обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про таке.
ОСОБА_7 інкриміноване грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
У той же час, відповідно до змісту висунутої 23.04.2020 підозри направленість злочинного умислу ОСОБА_7 спрямовувалась на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Метою цих дій було залякування останнього та намагання утримати його від активних громадських дій, що мало призвести до залякування інших громадських активістів від вчинення аналогічних активних дій.
Саме зазначена вище громадська діяльність ОСОБА_12 слугувала підставою виникнення у ОСОБА_7 спочатку неприязного ставлення до потерпілого, а у подальшому злочинного умислу, спрямованого на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.
Зазначене підтверджується також викладеними у повідомленні про підозру обставинами вчинення злочину, згідно з якими ОСОБА_7 , попередньо домовившись з іншими особами про підготовку до злочину, підібрав знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень, встановив місце проживання ОСОБА_12 , графік його пересування містом тощо.
У подальшому, разом з іншими особами, діючи відповідно до злочинного плану, діяв з метою нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, мотивом цих дій, за версією сторони обвинувачення, було неприязне ставлення підозрюваного до потерпілого.
Викладене вище спростовує наявність у діях ОСОБА_7 мотиву порушення громадського порядку з огляду на спрямованість його злочинного умислу щодо заподіяння фізичної шкоди конкретній особі.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 296 КК щодо громадянина ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Відповідно до ч. 1 Статтею 193 КПК України, передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, і захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
У відповідності до вимог ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
З вищевикладеної норми слідує, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного можливі за наявності двох обов`язкових умов:
1) наявність підстав, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу, для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого;
2) оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.
Відсутність хоча б однієї з цих обов`язкових умов унеможливлює обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК слідчий суддя не має права постановити ухвалу про застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність з-поміж іншого обґрунтованої підозри.
Посилання апелянта, що доводи суду в оскаржуваній ухвалі є такими, які взагалі не ґрунтуються на наданих матеріалах і не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, яким надано оцінку слідчим суддею відповідно до вимог кримінального процесуального закону на даній стадії розгляду такого виду клопотань, зокрема підозрі від 23.04.2020, яка наявна в матеріалах даної справи.
Також колегію суддів встановлено, що слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України з клопотанням про обрання до гр. ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у клопотанні останній просив не обрати запобіжний захід, а застосувати до гр. ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що суперечить вимогам даної статті.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в клопотанні слідчий посилається на те, що клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак останнє в матеріалах справи відсутнє.
Отже, як вважає колегія суддів, із врахуванням викладеного, стороною обвинувачення не було доведено наявність правових підстав, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, які повинні враховуватись судом при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме наявності обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 296 КПК України, як підставу застосування запобіжного заходу передбачену ч. 2 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 409 КПК України визначено підстави для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а саме: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Такі підстави у даному провадженні відсутні.
За викладених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальної та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 278, 193, 194, 369-372, 407, 418, 419, 422, КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальної та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_10 про обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4