Справа № 739/1986/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/436/20
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000384 від 18 жовтня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого Новгород-Сіверським районним судом від 15 січня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт (покарання відбув 18.05.2015 року),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 1228 грн. 56 коп. на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурором була подана апеляційна скарга, в якій містяться вимоги щодо скасування вироку внаслідок невідповідності фактичних висновків суду обставинам справи та м`якості призначеного обвинуваченому покарання, тобто, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, безпідставного застосування при призначенні покарання ст. 75 КК України.

В поданій апеляційній скарзі ставиться питання про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку суд зазначив лише фактичні обставини вчинення злочину без врахування показів обвинуваченого. Однак, звертає увагу колегії суддів на те, що з викладу судом першої інстанції таких обставин справи, як зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, випливає винуватість ОСОБА_8 не лише за ч. 3 ст. 185 КК України, як визначено у зміненому обвинуваченні, а й за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто м`яким, не співрозмірним з тяжкістю злочину та характеристиці обвинуваченого. Стверджує, що при призначенні покарання обвинуваченому було не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер злочинних дій та особу обвинуваченого, а саме місцевим судом не було всебічно та належно оцінено особу ОСОБА_8 , який будучи особою молодого віку ніде не працює, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинений ним умисний корисливий злочин, однак належних висновків не зробив, та через 5 місяців після відбування покарання знову вчинив умисний тяжкий злочин. Звертає увагу на те, що злочин було вчинено ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною, яку судом враховано не було. Крім того, просить врахувати те, що ОСОБА_8 має не зняту і не погашену судимість за ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Новгород-Сіверського районного суду від 15 січня 2015 року, в зв`язку з чим вважає за необхідне інкримінувати ОСОБА_8 кваліфікуючу ознаку «повторність».

Суд першої інстанції встановив, що 17 жовтня 2015 року приблизно о 17 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через отвір, що утворився внаслідок виймання вікна особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникли до приміщення майстерні Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д.Ушинського, що розташована за адресою: вул. Губернська, 38 м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, звідки намагалися викрасти свердлильний верстат 2М112, вартість якого складає 5000 грн., газовий пустий балон об`ємом 50 л., вартість якого складає 300 грн., точильний верстат «ЗТШ-1», вартість якого становить 4000 грн. та металобрухт у вигляді: двох пустих кисневих балонів об`ємом 50 л. кожен, металеву трубу довжиною 1,5 м., металевий прямокутник, металеву кувалду та сталевий бідон, загальною вагою 135,30 кг., вартістю, на загальну суму 202,95 грн., а всього намагались викрасти майна з Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського на суму 9502, 95 грн.

Однак, під час винесення зазначеного майна з приміщення майстерні на вулицю, не вчинивши всіх дій, які вважали за потрібне для доведення злочину до кінця, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, будучи поміченими працівниками вказаної гімназії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Також, цього ж дня, 17 жовтня 2015 року, приблизно о 19 год., ОСОБА_8 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з території Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д.Ушинського, що розташована за адресою: вул. Губернська, буд. 38, м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, викрали точильний верстат «ЭТШ-1», вартість якого становить 4000 грн.

Вказаними злочинними діями, Новгород-Сіверській державній гімназії ім. К.Д.Ушинського, завдано майнової шкоди на вищезазначену суму.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

До того ж, вирок це основний акт кримінального судочинства. Тільки суд своїм вироком, постановленим у результаті судового розгляду, у разі доведення вини підсудного має право визнати особу винною у вчиненні злочину і піддати кримінальному покаранню (ст.62 Конституції України). Саме тому вирок є найважливішим актом правосуддя. Звідси особливі вимоги, що до нього пред`являються.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано, що «вирок, постановлений ім`ям України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення необхідно підходити з винятковою відповідальністю. Зважаючи на те, що наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості».

Вказані вимоги кримінального - процесуального законодавства судом були істотно порушені.

Так, судом першої інстанції з недотриманням вище зазначених положень, було викладено мотивувальну частину вироку не лише за ч. 3 ст. 185 КК України, як про це йде мова в у зміненому прокурором в порядку ст.ст. 337, 338, 341 КПК України обвинувальному акті, з чим погодився і місцевий суд, а за попередньо пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

У оскаржуваному рішення суд першої інстанції посилаючись на кваліфікуючу ознаку - «повторність» та обтяжуючу обставину - «вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння», не вказав жодних мотивів прийнятого ним рішення, що в свою чергу свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, суд першої інстанції погодившись із остаточною кваліфікацією дій ОСОБА_8 лише за ч. 3 ст. 185 КК України, недоцільно та необґрунтовано зазначив фактичні обставини вчинення злочину у вироку без врахування показів самого обвинуваченого, якими саме і доводиться відсутність визначеного умислу по відношенню до викраденого майна ОСОБА_8 та особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, на підставі чого у рішенні суду не міститься належного мотивування для кваліфікації злочину ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, як продовжуваного злочину.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуваний вирок допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і неповноту судового розгляду, що згідно ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Статтею 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду по суті в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з того, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості за своєю ініціативою дослідити обставини кримінального провадження відповідно до норм КПК України, а постановлений судом вирок підлягає скасуванню, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 8 КПК України про те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 Кодексу, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Окрім того, під час перегляду справи в суді першої інстанції суду слід звернути увагу на те, що, за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_8 , та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, застосування положень ст. 75 КК слід вважати необґрунтованим.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати наведене, постановити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 412, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року, щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4