У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2020 Справа №607/20517/20

провадження № 1-кс/607/8611/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року на належний йому автомобіль «ВАЗ-21011», р.н. НОМЕР_1 . В обґрунтування таких вимог зазначає, що арешт було накладено необґрунтовано.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначає, що своє клопотання підтримує.
Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначає, що проти задоволення клопотання заперечує, оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом у справі.
Такі неявки учасників не перешкоджають розгляду даної справи, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.
Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань:
частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року /справа № 607/18693/20/, накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21011», р.н. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 18 березня 2016 року належить ОСОБА_3 , та який вилучено 31 жовтня 2020 року, шляхом заборони розпорядження /відчуження/, користування та дозволено його зберігання на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області в с. Байківці Тернопільського району.
Такий арешт накладено з метою збереження цього майна, яке є речовим доказом у справі.
Ця обставина, а саме те, що зазначений автомобіль продовжує залишатись речовим доказом, підтверджується листом прокурора ОСОБА_5 .
Доводи клопотання ОСОБА_3 побудовані на твердженні про необґрунтованість накладення арешту. При цьому він посилається на те, що згідно діючого законодавства, він не є суб`єктом, на майно якого може бути накладено арешт, тобто ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе відповідальність за спричинену шкоду.
Такі твердження ОСОБА_3 ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм КПК України, а тому не заслуговують на увагу.
Закон ч. 3 ст. 170 КПК України, не містить обмеження щодо кола осіб, на майно яких може бути накладено арешт для збереження речових доказів, як про це помилково зазначає ОСОБА_3 .
Зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.
Така обставина була підставою дня накладення арешту та продовжує існувати на даний момент.
З огляду на це, відсутні підстави вважати, що арешт на майно ОСОБА_3 накладено необґрунтовано.
Також останній не посилається на те, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту та слідчим суддею таких обставин на даний час не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
постановила:
у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1