Справа № 296/8862/20
У Х В А Л А

22 жовтня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні м. Житомира клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ПОСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням в обгрунтування якого зазначив, що у 2016 році ОСОБА_4 , перебуваючи на території Донецької області, підконтрольній терористичній організації «Донецька Народна Республіка» (далі - «ДНР»), добровільно став її учасником, вступивши до її підрозділу - «окремий гвардійський розвідувальний батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » імені Героя Донецької Народної Республіки Арсена Павлова (військова частина НОМЕР_1 )», що входить до складу «Управління Народної Міліції ДНР» (далі - ОГРБ «Спарта»). Вказаний підрозділ терористичної організації попередньо мав назву «окремий розвідувальний батальйон морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 1

ІНФОРМАЦІЯ_2 складі ОГРБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 діяв під позивним « ОСОБА_5 », на посадах кулеметника та гранатометника 2 відділення 2 розвідувальної роти.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи учасником не передбаченого законом збройного формування ОГРБ «Спарта», в період з 2016 року по даний час, перебуваючи на території Донецької області, брав участь у його діяльності відповідно до визначених за ним обов`язків.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 110453969), ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 1/4 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

17.08.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру в участі у терористичній організації та в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 260 КК України, санкції яких передбачають покарання з можливою конфіскацією майна.

Слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання та надані в його обґрунтування документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.10.2017 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 в участі у терористичній організації та в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 260 КК України.

17.08.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру в участі у терористичній організації та в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 260 КК України, санкції яких передбачають покарання з можливою конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 110453969), ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 1/4 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом З частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст.167КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 статті 167КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець відніс, зокрема, речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, за змістом якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, за змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя задовольняють клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи вказане, з огляду на встановлені досудовим слідством обставини, з метою забезпечення вироку суду в частині можливої конфіскації майна ОСОБА_4 , попередження можливості відчуження вказаного вище майна підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000036 від 05.10.2017 громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1