КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4323/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки DaewooLanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Про накладений арешт, як зазначає представник, стало відомо лише 03.08.2020 року під час ознайомлення із клопотанням слідчого про передачу арештованого майна до АРМИ.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, представник стверджує, що Шевченківський районний суд міста Києва не був утворений у законний спосіб, останній не був взятий на облік, як того вимагало чинне законодавство, а також не має статусу органу державної влади. Більш того, виходячи з положень Конституції України, територіальне управління ДСА у незаконний спосіб виконує функції органу державного управління Шевченківського районного суду, а останній незаконно підпорядковується органу ДСА.
На думку апелянта, слідчий суддя, приймаючи вказане рішення, не мала на те повноважень та була упередженою.

В судове засідання представник власника майна та прокурор не з`явилися, останній причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Від представника ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте жодних підтверджуючих документів долучено не було. Крім того, вказаний представник неодноразова направляла клопотання про відкладення розгляду справи, розглянути яку через вказані клопотання з 19.08.2020 року по 30.11.2020 року не виявлялось за можливе. За вказаних обставин,колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутностіпредставника власника майна та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, стало відомо лише 03.08.2020 року. Апеляційну скаргу було подано 11.08.2020 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Слідчим управлінням Головною управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 07.06.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 313 КК України.

Орган досудового розслідування зазначає, що у межах кримінального провадження № 0000605 від 07.06.2019 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи на меті вчинення ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, приблизно червня 2019 року організували злочинну групу, спільно з членами якої вчинили ряд кримінальних правопорушень на території Дарницького, Дніпровського. Деснянського. Оболонського, Солом`янського, Голосіївського, Подільського, Святошинського районів міста Києва, а також Києво - Святошинського. Броварського та Вишгородського районів Київської області.
З метою вчинення умисних злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, виготовленням, зберіганням та перевезенням х метою збуту, а також незаконним збутом на території м. Києва та Київської області особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, наркотичного засобу - метадон (фенодон). особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та особливо небезпечної психотропної речовини - 4ММС (4-метилметкатионон).
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заручившись підтримкою своїх знайомих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб долучив їх до злочинної групи як співучасників незаконного розповсюдження вищевказаних наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, відповідно до розробленого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинного плану, ОСОБА_6 , являючись активним учасникам злочинної групи, згідно відведеної йому ролі, у відповідності до розробленого

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 плану злочинної діяльності організованої та очоленої ними злочинної групи, будучи обізнаними у незаконному виготовлені у кустарних умовах наркотичного засобу - метадон (фенодон) отримував від останніх інформацію про необхідний обсяг незаконного виготовлення даного наркотичного засобу.

Виходячи від обсягу отриманого від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 замовлення на незаконне виготовлення з метою збуту наркотичного засобу метадон (фенодон). ОСОБА_6 узгоджував кількість та перелік необхідних для цього обладнання, хімічних реактивів та прекурсорів, а також розраховував приблизну собівартість виготовлення даного наркотичного засобу та можливий прибуток від даного замовлення.

Узгодивши з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримане від останніх замовлення на незаконне виготовлення наркотичного засобу - метадон (фенодон). з метою його подальшого незаконного збуту іншими учасниками групи на території м. Києва та Київської області. ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 незаконно виготовляли наркотичний засіб - мегадон (фенодон).

Після незаконного виготовлення наркотичного засобу - метадон (фенодон), ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 передавали даний наркотичний засіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою його передачі іншим учасникам групи для зважування, фасування та підготовки до подальшого незаконного збуту на території м. Києва та Київської області.

За виконання відведеної йому функції у організованій злочинній групі, ОСОБА_22 постійно отримував від організаторів грошові кошти, які забезпечували його проживання.

21.04.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

23.04.2020 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 2 000 0530 (двадцять мільйонів п`ятсот тридцять ) гривень.
Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів у приватній власності ОСОБА_6 перебуває автомобіль марки автомобіль марки DaewooLanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

18.05.2020 року слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. КиєваОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки DaewooLanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки DaewooLanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з наявності передбачених законом підстав для задоволення клопотання детектива про накладення арешту на майно з метою забезпечення його конфіскації, як виду покарання.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні детектива та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно ОСОБА_6 , діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, оскільки незастосування арешту на вищевказані об`єкти майна може призвести до подальшого незаконного їх відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна, у зв`язку з чим, посилання апелянта на незаконність ухвали слідчого судді слід визнати безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи представника щодо незаконності створення Шевченківського районного суду міста Києва та відсутності повноважень у слідчого судді на розгляд вказаного клопотання колегія суддів відхиляє, представником не було додано жодних доказів на підтвердження вказаних доводів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки DaewooLanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3