Справа № 357/7593/20
У Х В А Л А

"31" серпня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002711 від 09.07.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молдовка, Голованівського району, Кіровоградська області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:
До початку розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також, існуванням ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, змінювати свій спосіб життя не намагається, що дає підстави вважати, що він може продовжувати вчиняти інші злочини.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та просить продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема, з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2020 року, з урахуванням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2020 року про виправлення описки, ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб.

Так, строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 06.09.2020 року, тому, враховуючи вимоги ст. 331 КПК України, суд має розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, даних про його особу, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надано.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2020 року включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена обвинуваченим, захисником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1