ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2119/18 Номер провадження 11-кп/814/833/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст. 191 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000411 за апеляційною скаргою прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 19 травня 2020 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Шишаки Хорольського району Полтавської області, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, уродженку с. Лагодівка Хорольського району Полтавської області, з вищою освітою, не працюючу, не заміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , не судиму,
визнано невинуватою за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Цивільний позов Полтавської державної аграрної академії в особі Хорольського агропромислового коледжу до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, залишено без розгляду.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднесені на рахунок держави.
Вирішено питання про речові докази.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.
Наказом ректора Полтавської державної аграрної академії №551-к від 29.08.2014 ОСОБА_10 призначено на посаду директора Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії за контрактом з 29 серпня 2014 року по 28 серпня 2019 року.
Перебуваючи на цій посаді, ОСОБА_10 був наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками, тобто являвся службовою особою.
В період 2015 2017 роки ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам коледжу, з метою привласнення та розтрати грошових коштів, порушив вимоги ч.8 ст.13 Бюджетного кодексу України, ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці», пункту 10 Порядку складання, розгляду, затвердження основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, пункту 2.3.Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758, а також пунктів 3.10, 3.11 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Хорольського агропромислового коледжу та пункту 4 Примітки до Положення «Про нарахування грошових коштів за додаткове надходження доходів за платні послуги» (додаток до Колективного договору).
Так, ОСОБА_10 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, не видаючи відповідні рішення про визначення розміру преміювання та, в порушення п.4.3 укладеного з ним Контракту від 28.08.2014, не отримавши дозволу-рішення органу вищого рівня, затверджував довідки-розрахунки, безпідставно складені та підписані головним бухгалтером ОСОБА_11 , на підставі яких здійснено нарахування та виплату грошових винагород в період з 01.01.2015 по 30.04.2017 за надання платних послуг собі в розмірі 98 093,73 грн та працівникам коледжу у розмірі 162 025,87 грн, чим вчинив привласнення та розтрату грошових коштів на загальну суму 260 119,60 грн., що є великим розміром.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України.
ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.
Згідно з наказом №121-к від 24.05.2005 ОСОБА_11 призначена на посаду головного бухгалтера Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії (ХАПК ПДАА) і відповідно до посадової інструкції на ОСОБА_11 покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, щодо: організації бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності і контролю за ощадливим використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, схоронністю власності підприємства; вжиття заходів по попередженню нестач, незаконних витрат коштів і товарно-матеріальних цінностей, порушень фінансового і господарського законодавства; організації обліку майна, зобов`язань і господарських операцій і порядку документообігу; забезпечення законності і правильності відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства; здійснення контролю за дотриманням порядку оформлення первинних і бухгалтерських документів; здійснення перевірок у структурних підрозділах підприємства з питань дотримання фінансової та касової дисципліни, а також з питань організації і ведення бухгалтерського обліку.
ОСОБА_11 в період часу з 01.01.2015 по 30.04.2017, несумлінно ставлячись до виконання службових обов`язків щодо контролю забезпечення законності, своєчасності і правильності оформлення первинних документів та бухгалтерських документів, складання розрахунків по заробітній платі та відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників та інших організаційно-розпорядчих функцій, не вжила заходів, спрямованих на попередження порушень бухгалтерського та фінансового обліку в ХАПК ПДАА, що виразилося в не інформуванні у письмовій формі керівника підприємства про неправомірність проведених виплат.
Своїми діями, ОСОБА_11 порушила вимоги ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999; постанови КМУ від 26.01.2011 № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи»; ч.8 ст. 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010; ч.1 ст. 13 ЗУ «Про оплату праці»; п.19 Порядку складання, розгляду, затвердження основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою КМУ від 28.02.2002 №228; п. 2,3 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758.
Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_11 своїх обов`язків, що виразилися у безпідставному нарахуванні грошових коштів працівникам Коледжу за період з 01.01.2015 по 30.04.2017, державі в особі ХАПК ПДАА, завдано тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди у великому розмірі в сумі 260119,60 грн., що у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України.

Свій висновок про виправдання ОСОБА_10 у вчиненні злочину суд першої інстанції мотивував тим, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вини ОСОБА_10 у висунутому обвинуваченні.
Зокрема вказав, що оригінал Контракту від 28.08.2014 року №10/Д не є допустимим та достовірним доказом винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, так як згідно з висновком судово-технічної експертизи в оригінал Контракту від 28.08.2014 року №10/Д вносились зміни шляхом заміни перших трьох аркушів документа. Крім того п.4.3 Контракту, який був вилучений у Полтавській державній аграрній академії, відрізняється від цього ж пункту копії Контракту, наданої Міністерством освіти і науки.
Суд вважає недоведеними висновки обвинувачення, що ОСОБА_10 як директор діяв всупереч інтересам Коледжу, оскільки заохочувальні виплати за рахунок спецфонду проводилась у відповідності з діючими нормами закону, на підставі Колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державно аграрної академії на 2014-2019 роки.
Суд визнав висновки акту про результати планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії за період з 01.01.2015 по 30.04.2017 від 15.08.2017 №03-21/40 щодо безпідставності заохочувальних виплат працівникам Коледжу за рахунок спецфонду, необґрунтованими, суперечливими та такими, що не у повній мірі узгоджуються між собою.
Також суд зазначив, що згідно з висновком експертного економічного дослідження №20991 від 28.02.2018 року, завищення витрат бюджетних коштів на оплату праці в сумі 260119,60 грн. та сплати ЄСВ в сумі 72618,17 грн. не підтверджуються, а заохочувальні виплати зі спеціального фонду не були доплатами до заробітної плати, як про це зазначено у акті ревізії, а відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Суд критично оцінив висновки судово-економічної експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса від 20.02.2018 №103/104 та судово-економічної експертизи Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 27.07.2018 №3 та не визнав їх достовірними доказами, що підтверджують привласнення та розтрату державних коштів ОСОБА_10 , оскільки з мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що відповіді на поставлені слідчим запитання є суперечливими, не містять чіткого законодавчого обґрунтування та за своїм змістом фактично повторюють акт аудиторської перевірки без належного аналізу виявлених порушень та не узгоджуються з висновками, викладеними в акті ревізії та показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що заохочувальні виплати працівникам Коледжу проводились в межах бюджетних коштів і порушень щодо порядку складання та затвердження кошторису спецфонду, під час ревізії не встановлено.
Виправдовуючи ОСОБА_11 у вчиненні злочину, суд першої інстанції послався на висновок експертного економічного дослідження №20991 від 28.02.2018 року, відповідно до якого завищення витрат бюджетних коштів на оплату праці в сумі 260119,60 грн. та сплати ЄСВ в сумі 72618,17 грн. не підтверджуються, а заохочувальні виплати зі спеціального фонду не були доплатами до заробітної плати, а відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_11 стороною обвинувачення не здобуто.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки;

- ОСОБА_11 визнати винуватою за ч.2 ст. 367 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки та зі штрафом у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

Цивільний позов представника потерпілого Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії задовольнити повністю на суму 114404,64 грн.

Стягнути із засуджених судові витрати на залучення експертів у ході досудового розслідування на загальну суму 12584 грн.

Вирішити питання про речові докази.

Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що вилучений в Полтавській державній аграрній академії примірник Контракту, укладений 28.08.2014 із директором агропромислового комплексу ОСОБА_10 , є оригіналом, а отримана від Міністерства освіти і науки України копія, в якій текст п.4.3 відрізняється від оригіналу, не може бути взята судом до уваги, оскільки надавалась ОСОБА_15 , яким на той час керував ОСОБА_10 .

Звертає увагу, що примірник контракту, який належить ОСОБА_10 , стороною захисту для судового розгляду не надавався, а ксерокопія даного примірника не може бути використана на підтвердження факту підроблення змісту Контракту.

Висновок судової технічної експертизи Контракту також не свідчить про наявність підроблення його змісту, так як експертом у висновку не вирішувалось питання, чи є оригінал Контракту від 28.08.2014 року №10Д, єдиним цілісним документом за формою і змістом.

Вважає, що судом не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_16 щодо форми та змісту Контракту.

Зазначає, що суд безпідставно визнав необгрунтованими, суперечливими і такими, що не у повній мірі узгоджуються між собою висновки акта від 15.08.2017 планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Хорольського АПК щодо безпідставності заохочувальних виплат працівникам ХАПК за рахунок спецфонду, оскільки ревізією встановлені численні порушення вимог законодавства України, юридичну відповідальність за які несуть директор коледжу ОСОБА_10 та головний бухгалтер ОСОБА_17 .
Судом не враховані обставини, які вказують на достатність доказів винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які ґрунтуються на чинному законодавстві України. Зокрема, судом не проведено аналіз положень Контракту, примірник якого взятий до уваги як доказ, а саме пункту: «Працівнику виплачується винагорода за здійснення керівництва госпрозрахунковими підрозділами, діючими в коледжі, в розмірах, визначених Колективним договором, за рахунок позабюджетних коштів», що вказує на те, що для виплати вказаної винагороди за умовами Контракту, який є тим документом, що встановлює умови матеріального забезпечення, повинні бути виконані дві умови одночасно:

- вказана винагорода виплачується за здійснення керівництва госпрозрахунковими підрозділами, діючими в Коледжі;

- вказана винагорода виплачується за рахунок позабюджетних коштів.

Як встановлено проведеною ревізією, будь-які документи щодо створення та функціонування у складі коледжу госпрозрахункових підрозділів посадовими особами Хорольського АПК не надані, і за письмовим поясненням директора ОСОБА_10 госпрозрахункові підрозділи в коледжі не створювались. При цьому, поза увагою суду залишилися вимоги чинного законодавства України, зокрема ч.9 ст.13 Бюджетного кодексу України щодо створення позабюджетних фондів.

Відповідно до інформації Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області від 02.06.2017 № 09-16/3734 (додаток №29 до акта ревізії від 15.08.2017 № 03-21/40), Хорольським агропромисловим коледжем Полтавської державної аграрної академії рахунки в банківських установах не відкривалися.
Тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про законність виплати працівнику ОСОБА_10 винагороди на підставі Контракту та Колективного договору.

Стверджує, що судом не проведено аналіз в повному обсязі положень Колективного договору Хорольського агропромислового коледжу в частині щодо проведення виплат.

Вважає, що судом не досліджено питання щодо виконання кошторису бюджетної установи, а тому висновок суду про не встановлення ревізією факту проведення виплати заохочувальних винагород працівникам Хорольського агропромислового коледжу за додаткове надходження коштів поза межами бюджетних асигнувань та не встановлення порушень діючого законодавства при нарахуванні та виплаті заохочувальних винагород за додаткове надходження коштів при проведенні їх в межах бюджетних асигнувань, є передчасними та спростовуються актом ревізії.
Також, оцінюючи критично висновок судово-економічної експертизи від 20.02.2018 № 103/104, суд не звернув уваги, що даний висновок не узгоджується з актом ревізії та показаннями свідка ОСОБА_14 щодо проведення виплат і про відсутність порушень щодо порядку складання та затвердження кошторису спецфонду.
Вважає, що суд безпідставно критично оцінив висновки судово-економічної експертизи від 20.02.2018 № 103/104 та судово-економічної експертизи від 27.07.2018 № 3 та взяв до уваги висновок № 20991 від 28.02.2018, який не узгоджується з наведеними вище висновками, при цьому судом відмовлено прокурору у проведення повторної (комісійної) судово-економічної експертизи для усунення розбіжностей та з урахуванням усіх доказів, наданих учасниками.
Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ухваленому за наслідками судового розгляду вироку, суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивно дослідивши обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та докази сторін, у чіткій відповідності до вимог п. 1 ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 374; п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України зробив правильну юридичну оцінку та ухвалив рішення про виправдання у зв`язку недоведеністю вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 за ч.4 ст.191 КК України та ОСОБА_11 за ч.2 ст. 367 КК України.

Судом першої інстанції ретельно та об`єктивно були перевірені докази обвинувачення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що були надані на підтвердження їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, шляхом допиту обвинувачених, свідків та дослідження доказів. Ухвалений виправдувальний вирок вмотивований відповідно до вимог ст. 370, п. 1 ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України. З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Частиною 4 статті 191 КК України встановлена відповідальність за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у великому розмірі.
Обвинувачення ОСОБА_10 у привласненні та розтраті майна шляхом зловживання службовим становищем орган досудового розслідування мотивував тим, що відповідно до вимог п.4.3. Контракту від 28.08.2014 керівник Коледжу не мав права здійснювати собі заохочувальні виплати без письмового рішення ректора Академії. Крім того, доплати працівникам за додаткове надходження доходів за платні послуги взагалі не передбачені.
В той же час, вказані доводи прокурора є необгрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ст. 94 КЗпП та ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, яка виплачується працівникові за виконану роботу. При цьому ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та п.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої Наказом Державної комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 № 114/8713 передбачають заохочувальні та компенсаційні виплати працівникам на підприємствах, в установах і організаціях.

За ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі.

На підставі п.3.10, 3.11 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії від 05 березня 2014 року передбачено проведення доплат директору та іншим співробітникам коледжу за організацію і забезпечення проведення госпрозрахункових курсів, семінарів та надання інших освітніх послуг згідно кошторисів витрат. Згідно кошторисів витрат на надання платних послуг та в межах фонду оплати праці проводити доплати працівникам коледжу за організацію і забезпечення проведення курсів, семінарів та надання інших освітніх послуг.

До того ж, пунктом 1.6 Колективного договору передбачено, що дія колективного договору поширюється на всіх працівників коледжу.

За умовами п. 1.5 Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та КК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки, зареєстрованого Міністерством соціальної політики України 15.12.2016 № 31, встановлено, що Колективними договорами можуть встановлюватися додаткові трудові та соціальні гарантії в межах, передбачених кошторисами видатків. А п. 6.3.16 рекомендовано керівникам закладів та установ освіти і науки передбачати в кошторисах видатки на преміювання, надання матеріальної допомоги працівникам установ і закладів освіти, стимулювання творчої праці і педагогічного новаторства керівних, педагогічних, науково-педагогічних працівників у розмірі не менше 2% планового фонду заробітної плати.

Положенням про Хорольський агропромисловий коледж Полтавської державної аграрної академії, затвердженим ректором Полтавської державної аграрної академії 27.03.2012, в пунктах 7.18 та 7.19 визначено, що умови і преміювання працівників коледжу ПДАА, порядок встановлення надбавок за високі досягнення у праці або на період виконання особливо важливих робіт, доплат для працівників за суміщення посад, розширення зон обслуговування, виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, визначається в колективному договорі, окремим Положенням, затвердженим директором коледжу з дотриманням вимог законодавства. Оплата праці та матеріальне стимулювання директора коледжу ПДАА встановлюється відповідно до укладеного ним контракту.
Згідно з додатком № 2 до колективного договору директором ХАПК ПДАА ОСОБА_10 за погодженням голови профкому ОСОБА_18 затверджено положення про нарахування грошових виплат за додаткове надходження доходів за платні послуги. Дане положення (додаток № 2) введено в дію наказом № 80-К від 14.03.2014 за підписом директора ОСОБА_10 «Про введення в дію та затвердження Положення про нарахування грошових виплат за додаткове надходження доходів за платні послуги», що вбачається з Акту про результати планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Хорольського агропромислового коледжу Полтавської Державної аграрної академії за період з 01.01.2015 по 30.04.2017 № 03-21/40 від 15.08.2017 та висновку експертного економічного дослідження № 20991 від 18.02.2018. При цьому у наказі зазначено, що розрахунок проводиться відносно всіх співробітників коледжу, в тому числі працюючих на керівних посадах, пов`язаних з наданням платних послуг, нарахування та виплату грошових винагород здійснювати на підставі розрахунку.
Приміткою 2 та 4 до Положення про нарахування грошових виплат за додаткове надходження доходів за платні послуги (додаток №2 до Колективного договору) передбачено, що розмір заохочувальної виплати визначається згідно розрахунку, якщо відсутні накази щодо їх змін, та після визначення бухгалтерією коледжу розміру наданих послуг. Заохочувальні виплати проводяться, якщо кошти закладені в кошторис або угоду та надійшли на розрахунковий рахунок або в касу коледжу.
Також експерт у висновку експертного економічного дослідження № 20991 від 18.02.2018 зазначає про наявність наказу ХАПК від 27.05.2014 б.н, підписаного директором ОСОБА_10 , у якому, відповідно до умов Міжгалузевої угоди, п.3.10 та п.3.11 Колективного договору та згідно з «Положенням про нарахування грошових виплат за додаткове надходження доходів за платні послуги» дається розпорядження про здійснення нарахування та виплату винагороди за додаткове надходження плати за послуги.
Вбачається, що виплати винагород за додаткове надходження плати за послуги за певний місяць були проведені на підставі розрахунків із зазначенням прізвищ, посад, обсягу наданих послуг, величина заохочувальної виплати та нарахована сума.
Крім цього, на підставі п.8.9 Положення про Хорольський Агропромисловий коледж Полтавської державної аграрної академії (нова редакція), складеного на вченій раді ПДАА, протокол № 19 від 12.04.2019, затвердженого ректором ПДАА наказом № 45 від 18.04.2016, фінансування Коледжу здійснюється за рахунок державного бюджету (загального фонду) та за рахунок власних надходжень (спеціального фонду). За п.8.16 Положення, коледж самостійно розпоряджається власними надходженнями, одержаними від надання дозволених законодавством України платних послуг, робіт та інших видів господарської діяльності згідно кошторисних призначень. За п.6.6. Положення директор Коледжу в межах наданих йому повноважень є розпорядником майна і коштів Коледжу в межах затвердженого кошторису. Аналогічна норма зазначена і в Контракті.
З огляду на вказане вище доводи обвинувачених про те, що заохочувальні виплати (винагороди) проведені з дотриманням вимог законодавства, на підставі Положення про Хорольський агропромисловий коледж Полтавської Державної аграрної академії та умов Колективного договору, є обґрунтованими.
Більше того проведеною ревізією не встановлено, що заохочувальні виплати (винагорода) проведені поза межами бюджетних асигнувань.
Щодо доводів прокурора про те, що в п. 4.3 Контракту № 10/Д від 28.08.2014, укладеного з ОСОБА_10 , зазначено, що працівнику виплачується премія за рішенням ректора Академії, а відсутність такого рішення свідчить про привласнення ОСОБА_10 державних коштів, необхідно зазначити таке.
Оскільки оригінал Контракту № 10/Д від 28.08.2014, вилучений у відділі кадрів Полтавської державної аграрної академії, має зміни перших трьох аркушів документу, що встановлено висновком експерта №17-3/1178 від 09.08.2019, то суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що цей документ не може бути взятий до уваги як доказ винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки є обґрунтовані сумніви у достовірності цього документа. Копії Контракту, які були долучені до матеріалів провадження, у тому числі подана до Міністерства освіти і науки Полтавською державною аграрною академією та завірена печаткою академії і підписом, у пункті 4.3 мають іншу редакцію, відповідно до якої погодження ректором виплати винагороди не вимагається.
Відсутність іншого примірника оригіналу Контракту, який належить ОСОБА_10 , не вказує, що надана Міністерством освіти і науки копія не відповідає дійсному оригіналу Контракту. Така ж копія Контракту перебувала і в Хорольському агропромисловому коледжі.
Тобто, враховуючи суперечності змісту п. 4.3 Контракту, наданих на дослідження, колегія суддів, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, під час ухвалення рішення не бере як належний та достовірний доказ жоден з екземплярів Контракту в частині формулювання змісту пункту 4.3.
Оскільки, висновки судово-економічної експертизи № 103/104 від 20.02.2018 та експерта Полтавського НДЕКЦ № 3 від 27.07.2018, зроблені з урахуванням змісту п.4.3 Контракту, який поставлений під сумнів, суд першої інстанції правильно критично оцінив дані висновки та не взяв їх до уваги як доказ на підтвердження винуватості особи.
Будь-яких інших документів, крім Контракту, які б обмежували можливість нарахування директору коледжу винагороди, органами досудового розслідування не здобуто та суду не надано.
За умовами п.1.6 Колективного договору, на директора, як працівника коледжу, поширюється дія цього Колективного договору. Тому твердження прокурора про те, що директор одержав неправомірну вигоду для себе у вигляді доплат за додаткове надходження за платні послуги, оскільки не мав з цього приводу письмового рішення ректора Академії, є безпідставними.
Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_10 за ч.4 ст.191 КК України.
Також колегія суддів враховує, що, заохочувальні виплати за додаткове надходження доходів за платні послуги, здійснювались в межах спеціального фонду, на підставі Положення про нарахування заохочувальних виплат та відповідних розрахунків про нарахування винагороди, а тому формальні порушення при нарахуванні таких виплат, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, не тягнуть за собою кримінальної відповідальності за відповідними нормами кримінального закону.
Враховуючи викладене вище, відсутні достатні та достовірні докази для доведення винуватості ОСОБА_11 за ч.2 ст. 367 КК України, оскільки не здобуто достатніх доказів на підтвердження факту неправомірності нарахування ОСОБА_10 та працівникам коледжу заохочувальних виплат, що правильно встановлено судом першої інстанції і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім того, щодо обвинувачення ОСОБА_11 колегія суддів враховує і таке.
Викладаючи зміст обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, орган досудового розслідування встановив, що неналежне виконання обвинуваченою службових обов`язків виразилось у неінформуванні у письмовій формі керівника про неправомірність проведення заохочувальних виплат.
Водночас, проаналізувавши нормативно-правові акти, які регламентують службові повноваження ОСОБА_11 , орган досудового розслідування дійшов висновку, що вона безпідставно нараховувала працівникам коледжу грошові кошти в період з 01.01.2015 по 30.04.2017.
Об`єктивна сторона службової недбалості характеризується: 1) діянням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державним чи громадським інтересам чи тяжких наслідків; 3) причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками.
Наведене обвинувачення є вочевидь неконкретним, оскільки з нього неможливо зробити висновок, які ж саме дії ОСОБА_11 , на думку органу досудового розслідування, знаходяться у причинному зв`язку із наслідками, що настали.
Більше того, вказівка органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_11 не інформувала керівника про неправомірність проведення виплат спростовує їхні ж висновки про наявність у ОСОБА_10 прямого умислу на привласнення та розтрату коштів і корисливу мету.
Такі істотні суперечності та взаємовиключні висновки органу досудового розслідування, з огляду на приписи ч.1 ст.337 КПК України та положення ст.62 Конституції України, приводять до неможливості однозначного висновку про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих злочинів.
Враховуючи викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Інші наявні в матеріалах кримінального провадження докази, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, не підтверджують винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, які їм інкриміновано.

Тобто, судом першої інстанції детально досліджено всі докази, надані стороною обвинувачення, та вжито всіх можливих заходів у рамках кримінального провадження для з`ясування обставин та усунення протиріч.

В ході судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, і вичерпані можливості їх отримати.

Отже, висновок суду першої інстанції про виправдання обвинувачених в зв`язку з недоведеністю їх вини у вчиненні інкримінованих злочинів є правильним.
Враховуючи викладене, рішення суду про залишення цивільного позову без розгляду та про віднесення витрат за проведення експертизи на рахунок держави відповідають положенням ч.3 ст.129 та ч.3 ст.124 КПК України.
З огляду на вказане, колегією суддів не виявлено будь-яких даних, які б свідчили, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Тому відсутні підстави для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_19 Нізельковська

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4