УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця м. Краснодон, Луганської обл., з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання, зі слів раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0003241 від 13.11.2020, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

13.11.2020 ОСОБА_4 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , приблизно о 03:30 годині, рухалися по вул. Дерибасівська в м. Одесі, де біля магазину «Гурман» побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном. З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на викрадення чужого майна ОСОБА_4 став бігти за потерпілим ОСОБА_9 , який втікаючи від ОСОБА_4 забіг до супермаркету «Гурман» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська 9.

Як способом реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 вирішив заволодіти майном потерпілого відкрито, а саме зайшовши до магазину «Гурман», та знайшовши у вбиральні потерпілого, який там переховувався від ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 наніс декілька ударів потерпілому в обличчя від чого останній впав та ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по тулубу. В подальшому ОСОБА_4 , подавши опір ОСОБА_9 , наказ йому віддати свої грошові кошти, після чого ОСОБА_9 передав підозрюваному грошові кошти в сумі 600 гривень, трьома купюрами номіналом по 200 гривень.

Після здійснення відкритого викрадення грошових коштів ОСОБА_4 направився до виходу з супермаркету, але був затриманий працівниками охоронної фірми, яких викликала касирка супермаркету побачивши, як ОСОБА_4 в вбиральні наносить тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Таким чином ОСОБА_4 не зміг виконати всі необхідні дії направленні на доведення кримінального правопорушення до кінця.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 600 гривень.

13.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та інсують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний просив застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на один місяць, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у замаху вчиненні тяжкого злочину проти власності, який карається позбавленням волі на строк до шести років.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, не одружений, не має стійких соціальних звязків, законних джерел доходів та постійного місця проживання.

Наведені обставини щодо особи підозрюваного та його поведінки, тяжкість покарання, яке йому загрожує, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу ставиться необхідність запобігання переховування від органів досудового розслідування та суду.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам зважаючи на обставини справи та дані про особу підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Зважаючи на положення ч.ч.3, 4 ст.183 КПК України, вважаю за необхідне не визначати розмір застави.

Враховуючи обставини справи, вчинення ймовірного кримінального правопорушення в умовах очевидності, та відсутність необхідності виконувати значний обсяг слідчих і процесуальних дій, слідчий суддя вважає за необхідне обранти запобіжний захід строком на один місяць.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 14.12.2020 включно.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 13.11.2020.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 14.12.2020.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: