Дата документу 06.11.2020 Справа № 554/9460/20
У Х В А Л А
іменем України
06 листопада 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 18 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000391 від 22 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

09 жовтня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 07 жовтня 2020 року), у якій вона просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000391 від 22 травня 2019 року, прийняту слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 02 серпня 2020 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що 02 серпня 2020 року слідчим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за ч.1 ст.396 КК України (приховування злочинів).

Зазначає, що отримала відповідь Харківської обласної прокуратури від 28 вересня 2020 року, з якої їй стало відомо про закриття вказаного кримінального провадження, однак відповідної постанови слідчого до теперішнього часу нею не отримано.

З таким рішенням слідчого заявник ОСОБА_3 не згодна, вважає, що воно прийнято незаконно, оскільки на даний час зібрано достатньо доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_6 слідчому, який виніс постанову про закриття кримінальної справи №25090112 від 17.11.2009 року за фактом подій 28 квітня 2009 року. Однак, як зазначає у скарзі, колишній слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 неодноразово закривали кримінальне провадження відносно слідчого ОСОБА_6 , незважаючи на докази, зібрані під час слідства. У зв`язку з цим, 18 березня 2019 року заявник звернулась із заявою про злочин, вчинений згаданими службовими особами при закритті провадження відносно слідчого ОСОБА_6 , зокрема, щодо відсутності події злочину, до якої долучила документи на обґрунтування своїх доводів та лише 22 травня 2019 року відповідні відомості внесені до ЄРДР за №0000391 за ч.1 ст.396 КК України. Як слідує зі скарги ОСОБА_3 , слідчим не забезпечено швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та передчасно прийнято необгрунтоване рішення за відсутністю складу кримінального правопорушення з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що порушує законні права та інтереси її як потерпілої. На підставі викладеного звернулась за судовим захистом.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі, уточнивши дату оскаржуваної постанови від 18 травня 2020 року, оскільки її копії вона дотепер не отримала.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. На адресу суду надав заяву про розгляд без участі, а також матеріали кримінального провадження №0000391. Зі скаргою не погодився, вважав, що постанова про закриття кримінального провадження винесена обґрунтовано та відповідно до вимог чинного законодавства, просив у задоволенні поданої скарги відмовити (а.с.32).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з обов`язкових частин, передбачених ч.4 ст.110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 22 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000391 про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.396 КК України та згідно витягу зазначені дані про те, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, надійшла ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 08.05.2019 року, якою зобов`язано уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 від 18.03.2019 року стосовно факту можливого приховування злочинів старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 23.12.2016 року (арк.крим.провадж.1).

Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 від 18 травня 2020 року кримінальне провадження №0000391 від 22.05.2019 року за фактом вчинення старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України під час прийняття процесуальних рішень та під час виконання своїх службових обов`язків при здійсненні досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000305 від 23.12.2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, у діях вказаних службових осіб (арк.крим.провадж. 112-116).

Вказану постанову про закриття кримінального провадження заявником ОСОБА_3 на час розгляду цієї скарги не отримано, що не було спростовано стороною обвинувачення, однак указані обставини не є перешкодою для оскарження вказаного рішення слідчого в порядку ст.303 КПК України, а тому з урахуванням встановлених кримінальним процесуальним законом гарантій оскарження процесуальних рішень та з метою усунення перешкод для правового захисту особи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає розгляду по суті.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження та постанови про закриття вказаного кримінального провадження встановлено, що слідчим не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону, а тому передчасно прийнято оскаржувану постанову від 18 травня 2020 року.

Так, із постанови від 18 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000391 слідує, що слідчим ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 23 грудня 2016 року за фактом можливих протиправних дій слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365, ч.3 ст.365 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснювався прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 . У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнано потерпілою та надано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні. Зі слів потерпілої, внаслідок протиправних, на її думку, дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй нанесено тяжку психологічну травму, спричинено душевні страждання, завдано моральну шкоду, у зв`язку з тим, що вищевказані службові особи правоохоронних органів Харківської області приховали злочин, який вчинено ОСОБА_6 під час проведення досудового слідства у кримінальній справі №25090112 від 17.11.2009 року за фактом подій, які відбулись 28.04.20009 року. ОСОБА_3 вказує на те, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 23.12.2016 року тричі було винесено постанови про закриття кримінального провадження (14.11.2017 року, 17.05.2018 року, 06.12.2018 року), які в подальшому були скасовані (12.03.2018 року, 02.11.2018 року, 19.12.2018 року відповідно). Постанови про закриття вказаного кримінального провадження було неодноразово скасовано слідчими суддями, але слідчий ОСОБА_5 в подальшому також приймає рішення про закриття цього кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_3 вказує на те, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 відносно ОСОБА_6 слідчим не виконано завдання кримінального провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України, адже ОСОБА_4 тричі виносились постанови про закриття кримінального провадження, які були ідентичними за змістом. Також в заяві про вчинене кримінальне правопорушення та під час проведення допиту ОСОБА_3 останньою надані показання щодо незгоди з рішеннями, які прийнято службовими особами правоохоронних органів Харківської області в ході виконання своїх службових обов`язків, а саме в ході здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва. Зі слів ОСОБА_3 , будь-які обставини щодо можливого вчинення кримінального правопорушення не досліджувалось, оцінка доводам та фактам не надавалась, експертиза щодо спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди діями ОСОБА_6 не надана, тощо.

За результатами проведення досудового розслідування, враховуючи зібрані докази та інформацію, слідчий дійшов до висновку, що ОСОБА_3 наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на її думку, кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_3 у повідомленнях про вчинене кримінальне правопорушення та в ході проведення допиту висловлює незгоду з процесуальними рішеннями, які прийняті службовими особами правоохоронних органів Харківської області та з проведенням слідчих (розшукових) дій.

При цьому, закриваючи кримінальне провадження, слідчий вказав на те, що ОСОБА_3 в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 скористалась своїм правом на оскарження рішень слідчого, а також нею подавались відповідні клопотання (заяви, скарги) щодо рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора.

В обґрунтування мотивів прийняття вказаної постанови слідчий послався лише на пояснення допитаної як потерпілої ОСОБА_3 та на основі зазначеного дійшов до висновку, що під час досудового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення згаданими вище службовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Отже, висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення здійснено лише на підставі аналізу заяви про вчинене кримінальне правопорушення та пояснень ОСОБА_3 , які в свою чергу, слідчим не були належним чином перевірені, підтверджені або спростовані іншими доказами, що також не відображено і в постанові від 18 травня 2020 року.

Так слідчим взагалі не допитано у кримінальному провадженні осіб, на яких вказує ОСОБА_3 у своїх заявах та поясненнях, зокрема, колишнього старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 і прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Крім того, слідчим не надано оцінки документам, які долучені ОСОБА_3 до заяви про вчинене кримінальне правопорушення, а також документів, долучених нею під час допиту як потерпілої, про що слідчим не наведено жодного обґрунтування при прийнятті оскаржуваного рішення.

Більше того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим своєчасно та в повному обсязі не виконано всіх необхідних процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення розслідуваного діяння.

Таким чином, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження не надав належну правову оцінку діям службових осіб - старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 23.12.2016 року, зокрема, щодо їх конкретних дій, прийнятих рішень на підставі достатньої сукупності доказів.

Зазначені недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Оцінюючи вказану постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчим не дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження а тому, доводи особи, яка подала скаргу, є обґрунтованими.

Надаючи цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження передчасно, не дослідивши всіх обставин, не виконавши всіх необхідних дій для розслідування кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що існує ряд не з`ясованих обставин для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактів по кримінальному провадженню, на які вказує заявник, а отже відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно, а тому постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 від 18 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000391 від 22 травня 2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 22, 24, 110, 91, 94, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 від 18 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000391 від 22 травня 2019 року та повернути матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1