Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/307/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.02.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000741 від 20.12.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на території автомийки, що розташована по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, суспільну небезпечність та наслідки, що можуть настати при їх вчиненні, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з ОСОБА_4 в ході якої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому один удар кулаком правої руки в область носа спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку, які спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 але не більше 21 дня чи незначну втрату працездатності і за цією ознакою, у відповідності з п. 2.3.2. «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року кваліфікується як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійкої втрати працездатності, та один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_4 спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: синців шкірних покривів, що не спричинили розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності і по цій ознаці згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року кваліфікується як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.2 ст.125 КК України - тобто в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_6 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.

До суду з обвинувальним актом направлено також заяву потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, і згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні. Так, зі змісту вказаної заяви вбачається, що потерпілий у кримінальному провадженні щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, тобто кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за 0000741, а також, що йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин; та що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Разом з обвинувальним актом, прокурором подано клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Окрім того суд також при визначенні міри покарання за вчинений кримінальний проступок враховує особу ОСОБА_3 який має середню освіту, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставин, які обтяжують покарання судом встановлено не було. До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є необхідним та достатнім призначити покарання у виді штрафу, що передбачений ч.2 ст. 125 КК України в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що останньому можливо призначити покарання, пов`язане з грошовим стягненням в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, що буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі, а саме: оптичний диск типу DVD RW із записом з камер спостереження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

ГоловуючийОСОБА_1