Номер провадження: 11-кп/813/838/21
Номер справи місцевого суду: 521/9375/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року у кримінальних провадженнях №0000530, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2019 року, №0001662, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2019 року, №0002759, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Біляївського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року постановленою під час судового розгляду, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України на строк 60 днів, тобто до 13.12.2020 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Рішення суду мотивовано тим, що ступінь тяжкості злочину в якому обвинувачується ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, його характеристику та інші дані не свідчать про зменшення або припинення ризику можливого переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив зменшити визначену суму застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у скоєні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, а саме в тому що він 09.04.2019 року приблизно о 04:30 хвилин, разом з ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою по АДРЕСА_2 , шляхом демонтування металевої решітки та віджиму металопластикової рами проникли до офісного приміщення, де здійснює, свою підприємницьку діяльність ОСОБА_10 та таємно викрали майно на загальну суму 35000 гривень.

Крім того 13.12.2019 року приблизно о 04:40 годині ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, перебуваючи біля магазину «Сантехніка» по АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, впевнившись що їх дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, руками виламали двері магазину та проникли до приміщення, де таємно викрали майно загальною вартістю 60000 гривень.

Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 07.12.2016 року близько 04:00 годин перебуваючи біля квартири АДРЕСА_4 діючи повторно, таємно з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовленого лому та двох викруток, шляхом віджиму ролет та металопластикового вікна, проникли до приміщення квартири, звідки відкрито викрали майно на загальну суму 45030 гривень.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Проте захисник в судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив.

Приймаючи до уваги, що учасники процесу були належним чином повідомленні про дату розгляду апеляційної скарги, а в судове засідання з`явився лише прокурор ОСОБА_6 яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника та відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, якими передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату час і місце апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності захисника.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються обставини скоєння ним злочинів та безпідставність висунутого йому обвинувачення, в зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказала, що ухвалою районного суду від 14 січня 2021 року було продовжено строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу та визначений розмір застави у сумі 168160 грн., який обвинуваченим внесено та останній звільнений з під варти.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, не працює, має місце проживання, одружений, однак не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та обвинувачується на даному етапі у вчиненні не тяжких та тяжких злочинів за які законом передбачено максимальне покарання до шести років позбавлення волі, що вказує на відсутність у нього певних соціальних зв`язків у місці проживання.

При цьому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та можливе покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, обвинувачений може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Крім того, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявність у нього ряду судимостей та скоєння ним злочинів, за яким йому висунуто обвинувачення в період іспитового строку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існує ризик того, що ОСОБА_13 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з злочинами проти власності, оскільки не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Водночас апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані про наявність на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини та його матері, оскільки будь яких належних доказів на підтвердження зазначеної обставини, стороною захисту апеляційному суду не надано, а надане на підтвердження наявності у обвинуваченого дитини копію свідоцтво про народження відповідно до якого прізвище дитини є ОСОБА_14 не може бути прийняте до уваги на підтвердження зазначеного факту.
Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
Таким чином апеляційний суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які є підставою для зміни прийнятого районним судом рішення.
Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
В той же час, районний суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст.182 КПК України, взагалі не визначив розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом та рішення в частині незастосування застави не мотивував.
При цьому апеляційний суд вважає, що з урахуванням прийнятого судом рішення та відсутності у ньому обов`язкового визначення розміру застави, що передбачено вимогами ч.3 ст.183 КПК України, прийняття рішення у такому вигляді фактично унеможливлює внесення як обвинуваченим, так і заставодавцем попередньо визначеної під час обрання запобіжного заходу розміру застави з огляду на закінчення строку дії такої ухвали.
Встановлені апеляційним судом порушення, та недотримання визначеної законом процедури судочинства, у відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та з огляду на положення ст.408 та 409 КПК України вказують на необхідність зміни оскаржуваної ухвали з доповненням її резолютивної частини вказівкою про застосування до обвинуваченого застави, як альтернативного запобіжного заходу.

При визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч. 4 ст. 182, п.1 ч. 2 ст.182 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України на час ухвалення апеляційним судом рішення, а саме у розмірі 75 (сімдесят п`ять) неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 170250 гривень, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу змінити в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, шляхом доповнення резолютивної частини ухвали щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 75 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 170250 гривень, який на думку апеляційного суду достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 , задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року у кримінальних провадженнях №0000530, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2019 року, №0001662, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2019 року, №0002759, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали районного суду вказівкою на визначення обвинуваченому ОСОБА_13 застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 75 неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 170250 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити: Депозитний рахунок для зарахування заставних сум; Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ Код банку отримувача 820172; Рахунок отримувача UA 1086720; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 02.12.2020 року Заставна сума за обвинуваченого ОСОБА_13 ; (Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Провадження 11-кп/813/2346/20.)

Обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та засобів зв`язку;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3