ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2539/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/26/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт на майно
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника особи, щодо майна якої прийнято

процесуальне рішення, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000104 від 04 грудня 2020 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на майно, а саме: вантажний автомобіль марки VOLVO, моделі FH-12, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , 1999 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України НОМЕР_4 ), жительці АДРЕСА_1 та причеп червоного кольору номерний знак НОМЕР_5 1989 року випуску, VIN № НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України НОМЕР_4 ) жительці АДРЕСА_1 .

Також суд дозволив зберігання вказаних транспортних засобів, на які накладено арешт, на території спеціального майданчику для утримання транспортних засобів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, за адресою м. Теребовля, вул. Січових Стрільців, 13, Тернопільської області.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що транспортні засоби є предметом вчинення кримінального правопорушення та мають важливе значення в подальшому як речовий доказ по даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що оскаржувана ним ухвала слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що висновки слідчого судді щодо підстав накладення арешту на майно є немотивованими, оскільки з з ухали неможливо встановити з яких підстав накладено арешт на транспортні засоби.

Зазначає, що протокол огляду місця події, на який посилається слідчий суддя складений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а тому не міг братися до уваги при ухваленні судового рішення.

Звертає увагу, що ухвала слідчого судді була постановлена 03 грудня 2020 року без виклику власника арештованих транспортних засобів ОСОБА_7 , а отримана останньою 11 грудня 2020 року, коли вищевказані вантажний автомобіль з причепом були затримані працівниками поліції.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 02 грудня 2020 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_10 , керуючи вантажним автомобілем, марки VOLVO, моделі FH-12, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 із причепом номерний знак НОМЕР_5 , згідно договору про надання послуг перевезення здійснював розвантаження кукурудзи в елеватор на території ТзОВ Мрія елеватор Деренівка, що в с.Деренівка Теребовлянського району, однак повного вивантаження продукції вказаної не здійснив, у подальшому залишивши на кузові автомобіля залишок продукції у кількості близько 3 680 кілограм та за допомогою даного автомобіля викрав готову продукцію кукурудзи, розпорядившись нею на власний розсуд. Сума завданих збитків спричинених ТзОВ Мрія елеватор Деренівка становить 25 000 тисяч гривень.

Відомості за даним фактом 04 грудня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вилучене 03 грудня 2020 року під час огляду місця події майно, постановою слідчого від 04 грудня 2020 року визнано речовими доказами та передано на зберігання на території спеціального майданчику для утримання транспортних засобів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, за адресою м. Теребовля вул. Січових Стрільців, 13, Тернопільської області.

В силу вимог ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, вірно дійшов висновку про накладення арешту на майно.

Так, постановою начальника СД ОДР Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 від 04 грудня 2020 року вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Клопотання про накладення арешту на майно прокурор мотивує тим, що даний вантажний автомобіль та причеп є засобом вчинення злочину.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що зазначений вантажний автомобіль та причеп, відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, про що зазначено у клопотанні прокурора.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що арешт на вантажний автомобіль та причеп необхідно накласти лише в частині заборони їх відчуження.

Як передбачено п.1 та п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сума завданих збитків спричинених ТзОВ Мрія елеватор Деренівка становить 25 000 тисяч гривень, що очевидно не співрозмірно вартості вантажного автомобіля, марки VOLVO, моделі FH-12, номерний знак НОМЕР_1 , із причепом номерний знак НОМЕР_5 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року слід скасувати та, у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000104 від 04 грудня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вантажний автомобіль марки VOLVO, моделі FH-12, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , 1999 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_4 ) жительці АДРЕСА_1 та причеп червоного кольору номерний знак НОМЕР_5 , 1989 року випуску, VIN № НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_4 ), жительці АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження.

Повернути в користування ОСОБА_7 вантажний автомобіль марки VOLVO, моделі FH-12, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , 1999 року випуску, та причеп червоного кольору номерний знак НОМЕР_5 1989 року випуску, VIN № НОМЕР_6 .

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.