Справа № 351/2657/17
Провадження № 1-кп/346/67/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференцзв язку кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000450 від 11 грудня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, інвалідом не являється, судимого: вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2018 р. за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, звільненого від призначеного покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію»; вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21.03.2018 р. за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 09.10.2018 р. за ст.162 ч.1, ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.70 ч.1 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, покарання відбув; вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4, ст.72 ч.1 п.1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно при таких обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_5 протягом листопада-грудня 2017 року маючи на меті уникнути від покарання за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, переховуючись від суду, тимчасово проживав у господарстві бабусі потерпілої ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_1 .

03.12.2017 р.близько 10 години обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись один у житловому будинку потерпілої ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою молотка пошкодив міжкімнатні двері до однієї з кімнат в будинку потерпілої ОСОБА_6 , після чого шляхом вільного доступу зайшов в середину кімнати, звідки таємно викрав грошові кошти потерпілої ОСОБА_6 в сумі 340 Євро, що по відношенню до гривні України на той час становили 10 940 (десять тисяч дев`ятсот сорок) грн. 17 коп., чим завдав потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Після скоєння крадіжки обвинувачений ОСОБА_4 покинув господарство потерпілої ОСОБА_6 та викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого обвинувачення, яке відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить їм, обвинуваченим та та іншими учасниками процесу не оспорюються. Цивільний позов не заявлено.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що дійсно переховуючись від суду, тимчасово проживав у господарстві бабусі ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

03.12.2017 близько 10 години, знаходячись у житловому будинку бабусі, за допомогою молотка пошкодив міжкімнатні двері до однієї з кімнат будинку, зайшов в кімнату, звідки викрав грошові кошти в сумі 340 Євро, після чого з викраденими грошима покинув місце вчинення злочину. В подальшому викрадені євро обмінював у пунктах обміну валюти та за отримані від обміну гривні купляв спиртні напої та продукти харчування. Потерпілій частково відшкодував 2053 (дві тисячі п`ятдесят три) грн. завданої злочином шкоди. Щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 немає, просить суворо його не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, що узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Встановлено, що вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 09.10.2018р. та вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. ОСОБА_5 засуджений, як за ч.3 ст.185 КК України так і за ч.2 ст.185 КК України, що свідчить про повторність його злочинних дій.
При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що потерпіла на суворому покаранні не настоює та немає жодних претензій до обвинуваченого, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, його молодий вік.
Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Крім того вивченням особи обвинуваченого встановлено, що згідно досудової доповіді наданої Коломийським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, Коломийський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства може становити небезпеку для суспільства, у т.ч. для окремих осіб та може зростати за умови зміни обставин, таких як розрив відносин з рідними та близьким, які можуть мати позитивний вплив, та відсутністю постійної роботи або стабільних джерел доходів.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Фактичні обставини вчинення злочину, схильність обвинуваченого до вчинення крадіжок, дають підставу прийти до переконання, що його виправлення можливе тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений представляє для оточуючих підвищену суспільну небезпеку, як про це і зазначив орган пробації.
З урахуванням наведеного, наявності пом"якшуючих та обтяжуючих обставин суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією даної статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 даний злочин вчинив 03.12.2017 р. до постановлення попереднього вироку Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. за яким був засуджений за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, котрого не відбув, тому остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. та покарання призначеного за даним вироком.

Встановлено, що по даному кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Разом з тим, у вироку Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. зазначено, що до його вступу в законну силу залишено раніше обраний запобіжний захід - взяття під варту, строк тримання якого обчислюється з 17 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

До набрання вироком законної сили, на підставі ч.4 ст.176, 177, 183 КПК України за клопотанням прокурора, враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання вироку, запобіганню вчиненням ним нових злочинів, суд обирає обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 370 , 373-374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та попереднім вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р. визначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
В строк покарання остаточно визначеного за сукупністю злочинів зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2019 р.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.09.2019р.
До вступу вироку в законну силу, але не більше як до дня повного відбуття покарання обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Скасувати арешт накладений ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року на майно: частину викрадених грошей у розмірі 2053 грн., мобільний телефон «Lenovo» A 1000m з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», картонну упаковку та гарантійний талон до нього від 03.12.2017р., сертифікат на батарею живлення «Pover bank Xiaomi Mi Power bank 5000 mAh Silver» від 04.12.2017р. на ім`я ОСОБА_4 , аркуш паперу з рукописним написом, у якому знаходились гроші ОСОБА_6 під час їх викрадення.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 2053 грн., деформовану запірну планку та молоток, повернути законному володільцю ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Lenovo» A 1000m з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», картонною упаковкою та гарантійним талоном до нього від 03.12.2017р., сертифікат на батарею живлення «Pover bank Xiaomi Mi Power bank 5000 mAh Silver» від 04.12.2017 р. на ім`я ОСОБА_4 повернути володільцю ОСОБА_4 ; аркуш паперу з рукописним написом, у якому знаходились гроші ОСОБА_6 під час їх викрадення залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1