Справа № 473/687/20
Номер провадження 1-кп/473/377/2020
УХВАЛА
Іменем України

"30" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001884 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- в скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

Учасники процесу:
Прокурор ОСОБА_6
Захисник адвокат ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5

встановив:
до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження №0001884 за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити провадження до судового розгляду.

Так, прокурор зазначив, що провадження підсудне Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області; обвинувальний акт відповідає вимогам, визначеним ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору. Так, адвокат ОСОБА_7 просив врахувати те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України через відсутність формулювання обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, та дослідивши наданий обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до такого.

Так, за змістом п.3 ч.2 ст.283, ст.291 КПК України, обвинувальний акт, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (ч.1 ст.337 КПК України).

Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч. 1 ст.348 КПК України).
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
У відповідності до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З положень вказаної статті слідує, що формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному проваджені серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Між тим, обставини, які підлягають доказуванню в судовому засіданні, а саме: форма вини та мотив вчинення обвинуваченим злочину, який умисел був у обвинуваченого для позбавлення життя ОСОБА_8 , в обвинувальному акті в провадженні №0001884 - не зазначені, тоді як від встановлення цих обставин залежить кваліфікація дій обвинуваченого щодо вбивства потерпілої, а також порушуються права обвинуваченого, передбачені ст.42 КПК України, а саме право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень він обвинувачується, так як наслідок отримання якісного захисту.
Водночас неконкретність обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст.22 КПК України).

Обвинувальний акт і додані до нього документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки за змістом процесуального закону це сприяє розгляду кримінального провадження, протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст.2 КПК України, відповідно до яких одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.
Отже, як встановлено судом, обвинувальний акт не відповідає викладеним в ст.291 КПК України вимогам, що унеможливлює призначення такого обвинувального акту до судового розгляду.
Керуючись ст.314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:
обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001884 за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, повернути прокурору.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3