справа № 208/7647/20
№ провадження 1-кс/208/1959/20
УХВАЛА
Іменем України

13 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України в межах кримінального провадження № 0001495 від 12.11.2020 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., на підставі ч. 2 ст. 20, 93, ч. 1 ст. 94 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді психіатричної допомоги, звільнено із залу суду, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на підписку про невиїзд, вирок набрав законної сили 18.11.2010 року;

- 24.02.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 21.03.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 09.08.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 14.04.2018 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 9 днів, -

встановив:
13.11.2020 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що діючи повторно, 12.11.2020 приблизно о 20.20 годині, перебуваючи навпроти буд. 39 по вул. Солідарності в м. Кам`янському, ОСОБА_5 побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка прямувала поперед нього у напрямку вул. Лісної в м. Кам`янському, та у якої в руці знаходився мобільний телефон, а на лівому плечі висіла жіноча сумка. ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що своїми спільними протиправними діями він вчиняє протиправне поза волею власника вилучення чужого майна, підійшов зі спини до ОСОБА_7 , та, для подавлення її волі до супротиву, обхопивши останню за шию лівою рукою, повалив ОСОБА_7 на землю, після чого наніс один удар рукою по обличчу останньої в район лівого ока. З метою подальшого подавлення волі ОСОБА_7 до супротиву його протиправним діям ОСОБА_5 дістав ніж, який був при ньому, та, погрожуючи його застосуванням, тобто погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я останньої, тримаючи ніж в правій руці приставив його спереду до шиї ОСОБА_7 обхопивши останню правою рукою за шию зі спини. Після цього ОСОБА_5 рукою зірвав з лівого плеча ОСОБА_7 сумку чорного кольору, виготовлену зі шкірозамінювача (майнової цінності не має), в якій знаходились гроші в сумі 800 гривень та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 (майнової цінності не має), а також з правої руки останньої вихопив мобільний телефон «Huawei STK-L21», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Заволодівши зазначеним майном, утримуючи його при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік у напрямку вул. Лісової в м. Кам`янському, та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Слідчий ОСОБА_8 підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України є обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного, сталих соціальних зв`язків, відсутність бажання виправлення та припинення асоціального способу життя. Зазначив, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, вчиненого повторно, тому у органа досудового розслідування наявні підстави вважати, що він й у подальшому не буде дотримуватись покладених на нього обов`язків та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, наголосив, що єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить продовжити злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на іншого підозрюваного, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, підозрюваному є тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що підозра є обґрунтованою, не заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 підтримав свого підзахисного, не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя вислухавши сторони, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, докази покладені в його обґрунтування, приходить до наступного висновку:

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 13.11.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілої від 12.11.2020р., свідків від 12.11.2020р., протоколами пред`явлення особи для впізнання від 12.11.2020р., речовими доказами) а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до десяти років; що Дорощ вже не вперше скоює злочини; не має офіційного місця роботи та міцних соціальних зв`язків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1.Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:
Підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (реєстрації, постійного місця роботи, дружини та дітей, інших осіб на утриманні). Підозрюваний вже не вперше вчинив умисне кримінальне правопорушення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив кримінальне правопорушення. Зазначене вказую на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Все це вказує, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення;

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

- підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.

2.Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості:
Так як підозрюваний вчинив вже не вперше кримінальне правопорушення майнової спрямованості, при цьому не маючи постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що підозрюваний і у подальшому буде вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у рамках кримінального провадження № 0001495 від 12.11.2020 року у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 січня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1