Справа №592/3957/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/712/20 Суддя-доповідач - Філонова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу:

- 28.02.2017 року вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Балаклейського районного суду Харківської області від 05.02.2018 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці 9 днів;

- 14.06.2019 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 187 КК України (який законної сили ще не набрав),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 в яких:

- прокурор просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2020 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме через незастосування ст. 71 КК України. Ухвалити новий вирок згідно з яким ОСОБА_8 просив вважати засудженим за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

За правилами ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.02.2017 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без міни;

- обвинувачений ОСОБА_8 , без обґрунтування своїх вимог, просив ухвалений відносно нього вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2020 року скасувати, оскільки теж вважав його незаконним.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 19.12.2019 року з дня постановлення ухвали про тимчасове залишення в СІЗО.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 429 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказував, що суд призначаючи покарання обвинуваченому не звернув уваги на те, що ОСОБА_8 був раніше судимий вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.02.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. А ухвалою Балаклейського районного суду Харківської області 05.02.2018 року він був звільнений від вказаного покарання умовно-достроково. І оскільки злочин за даним, оскаржуваним вироком суду, він вчинив 28.02.2018 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення, тому при призначенні покарання необхідно було застосовувати ст. 71 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі вказав лише свої вимоги скасувати вирок суду з огляду на його незаконність, при цьому підстав для такого скасування не навів.

Інші учасники кримінального провадження - захисник та представник потерпілого апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.02.2018 року близько 04.00 год. ОСОБА_8 проник на територію розташованого в м. Суми по вул. Д. Галицького, 68-А, ВАТ «SELMI», звідки діючи умисно, таємно та повторно, через вікно проник до цеху № 6 та викрав з нього тепловентилятор «AURORA», вартістю 371, 70 грн, однак свій умисел, спрямований на крадіжку, до кінця не довів, оскільки був затриманий охоронцями підприємства.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вимоги апеляційної скарги заступника прокурора області підтримав, просив їх задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, думку обвинуваченого ОСОБА_8 який підтримав всі апеляційні скарги та його захисника ОСОБА_7 , який враховуючи позицію свого підзахисного також підтримав всі апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, дослідивши ухвалу суду про умовно дострокове звільнення обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення майна з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого не оскаржуються, а в апеляційній скарзі обвинувачений хоч і висловив свою незгоду з вироком суду, однак жодних обґрунтувань не вказав, в чому саме полягає незаконність ухваленого відносно нього судового рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду першої інстанції, виключно в межах поданих апеляційних скарг та вказаних в них доводів.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як вбачається з оскаржуваного вироку вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_8 був раніше судимий вироком Зарічного районного суду м. Суми 28.02.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Балаклейського районного суду Харківської області 05.02.2018 року він був звільнений від вказаного покарання умовно-достроково на 3 місяці 9 дні.

Злочин за даним, оскаржуваним вироком суду, він вчинив 28.02.2018 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення, тому при призначенні остаточного покарання необхідно було застосовувати ст. 71 КК України.

Суд першої інстанції при призначенні покарання цю норму закону, яка підлягала застосуванню, не застосував, чим допустив порушення закону України про кримінальну відповідальність, у зв?язку з чим вирок суду в частині призначення покарання є незаконним та підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Враховуючи принципи призначення покарання, які передбачені ч.4 ст.71 КК України, зокрема, те що остаточне покарання за сукупністю вироків, , має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, колегія суддів вважає необхідним, при скасуванні вироку ухвалити новий вирок, що прямо узгоджується з ч.1 ст.420 КПК України, яка передбачає, що апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При ухваленні нового вироку, та призначенні покарання колегія суддів погоджується із видом та мірою покарання, яка була визначена ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України судом першої інстанції у виді 3 років позбавлення волі. При цьому, призначаючи остаточне покарання на підставі ст..71 КК України, колегія суддів вважає необхідним застосувати принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.02.2017 року у виді 1 місяця позбавлення волі. Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для його виправлення, та попередження нових злочинів.

Оскільки вирок скасовано, з ухваленням нового вироку, тому апеляційна скарга прокурора підлягає до повного задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , який в своїй скарзі теж вказував на незаконність вироку, до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково, а апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , задовольнити в повному обсязі.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2020 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком у виді 3 років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.02.2017 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а ОСОБА_8 , який тримання під вартою, з моменту отримання ним копії цього вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4