Провадження №1-кс/463/188/21
У Х В А Л А

14 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представників скаржника адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру -

ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою про скасування повідомлення останній про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України в межах кримінального провадження № 0000055 від 19.03.2020.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 04.09.2020 в межах згаданого вище кримінального провадження ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України. Вважає, що вказане повідомлення про підозру підлягає скасуванню, оскільки таке не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а саме в такому відсутній зміст підозри із зазначенням всіх складових злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України. Не зазначено часу, місця, способу вчинення злочинів. Весь текст підозри є взаємовиключним та крім цього, слідчий сформулював підозру таким чином, що визнав підозрювану винною та тим самим порушив презумпцію невинуватості. Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України не обґрунтована.

На підставі викладеного просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 04.09.2020 у даному кримінальному провадженні.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримали. Надали пояснення, аналогічні мотивам скарги та крім цього додатково зазначили, що відносно підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 К України сторона обвинувачення своїми діями підтвердила її необґрунтованість, а саме іншим підозрюваним повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Відносно підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, то при розгляді клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя визнала таку підозру необґрунтованою.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала позицію захисників.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та зазначив, що повідомлена підозра повністю відповідає вимогам законодавства щодо її змісту та форми. На даний час підозрювану запрошено до органу досудового розслідування для зміни раніше повідомленої підозри та виключення підозри за ч. 3 ст. 191 КК України, однак така процесуальна дія не може свідчити про необґрунтованість раніше повідомленої підозри, оскільки на той момент існувало достатньо доказів, які б підтверджували факт вчинення такого кримінального правопорушення. Що стосується тверджень про необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 382 КК України такі вважає безпідставними, оскільки сторона захисту перекрутила висновки слідчого судді, висловлені ним при розгляді інших клопотань у вказаному кримінальному провадження. Інших істотних порушень кримінально-процесуального закону немає. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи та самі матеріали кримінального провадження № 0000055 від 19.03.2020, вислухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові за процесуального керівництва Тернопільської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000055 від 19.03.2020.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження, 04.09.2020 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України.

Зокрема, відповідно до змісту оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_3 , будучи членом комісії ГУ ДФС у Тернопільській області щодо обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, діючи групою осіб із головою зазначеної комісії ОСОБА_7 , заступником голови комісії ОСОБА_8 , а також іншими членами комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою, достовірно знаючи, що ухвалами Тернопільського міськрайонного суду від 03.03.2017 у справі № 607/1534/16-к та від 28.02.2019 у справі №607/2545/19, які набрали законної сили, вирішено долю речових доказів шляхом передачі відповідним установам для їх технологічної переробки, зазначені ухвали суду умисно не виконано, а також перешкоджено виконанню зазначених ухвал.

Так, незважаючи на зазначені рішення суду щодо необхідності передачі речових доказів (спирту та алкогольних напоїв) відповідним установам для їх технологічної переробки ОСОБА_3 , будучи членом комісії ГУ ДФС у Тернопільській області щодо обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, діючи групою осіб із головою зазначеної комісії ОСОБА_7 , заступником голови комісії ОСОБА_8 , а також іншими членами комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою, 07.03.2019 на засіданні відповідної комісії прийнято рішення передати на знищення, утилізацію зазначеного майна ТзОВ «Укрекопроект», яке в подальшому знищено зазначеним товариством згідно актів про утилізацію неякісної або небезпечної продукції шляхом спалювання в печі.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили, а також перешкоджанні її виконанню, яке вчинено службовою особою та групою осіб за попередньою змовою між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 - ч.2 ст. 382 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , будучи членом комісії ГУ ДФС у Тернопільській області щодо обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, діючи групою осіб із головою зазначеної комісії ОСОБА_7 , заступником голови комісії ОСОБА_8 , а також іншими членами комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконну розтрату майна, зокрема спирту та алкогольних напоїв, які підлягають конфіскації за рішенням суду, у порушення п. п. 7, 8, 9, 14, 16 Порядку, без визначення суми можливої виручки від реалізації продуктів переробки майна, його утилізації та без урахування економічної доцільності їх промислової переробки, з обсягу вилученої партії, вмісту спирту, спирт та алкогольні напої, які у 2-х рішеннях суду підлягають спеціальній конфіскації шляхом передачі їх відповідним установам для технологічної переробки, а також відповідно до 5-ти рішень судів підлягають спеціальній конфіскації в дохід держави 07.03.2019 та 10.04.2019 на засіданні відповідної комісії прийнято рішення передати на знищення, утилізацію зазначеного майна (3180,06 декалітрів безводного спирту та 56527 шт. скляного посуду з під алкогольних напоїв) до ТзОВ «Укрекопроект», яке в подальшому знищено зазначеним товариством згідно актів про утилізацію неякісної або небезпечної продукції шляхом спалювання в печі.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у розтраті чужого майна, здійсненого шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене групою осіб за попередньою змовою між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В межах цього кримінального провадження слідчий суддя уже розглядав клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно інших підозрюваних запобіжного заходу та про відсторонення їх від посади. Під час розгляду таких клопотань слідчий суддя встановив наявність ознак «обґрунтованої підозри» у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України.

Про вказану обставину учасники кримінального провадження були повідомлені під час розгляду цієї скарги. Правом на відвід останні не скористались, а відтак, слідчий суддя продовжив розгляд скарги.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України. Зокрема, нею врегульовані випадки повідомлення про підозру (ст. 276 КПК України) порядок повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), зміст повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України).

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то слід зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом письмове повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_3 можливо причетна до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки вона була членом комісії та приймала рішення про знищення речових доказів всупереч судовим рішенням, якими вирішувалась доля речових доказів. Підозра ОСОБА_3 вручена у день її складання, містить відповідні підписи та роз`яснення прав підозрюваного.

Крім того, підозра містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 і про які слідчий суддя вказав вище, а що стосується аргументів сторони захисту, слідчий суддя надає їм правову оцінку та звертає увагу на таке.

Найперше, слідчий суддя відкидає будь-які аргументи сторони захисту про відсутність змісту підозри, оскільки, «зміст підозри» це не зазначення часу, місця і способу вчинення кримінального правопорушення, і так само, це не зазначення всіх складових злочину, а формування сукупності фактичних даних, які дають підстави для припущення про вчинення особою злочинів прийняття рішень про знищення речових доказів, тоді як такі мали бути звернуті в дохід держави та передані на переробку.

Аналогічно, слідчий суддя відкидає аргументи сторони захисту про порушення презумпції невинуватості підозрюваної.

Дійсно, у справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02, рішення від 21.09.2006, п. 45) ЄСПЛ констатував порушення презумпції невинуватості після того, як слідчий в своїй постанові використав слова «в діях [заявниці] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд за результатами розгляду скарги на таку постанову зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 Кримінального кодексу України».

Однак, існує принципова відмінність між цієї справою і справою яка перебуває на розгляді.

Так, у справі яку розглянув ЄСПЛ кримінальне провадження було закрито частково через відсутність доказів про вчинення кримінальних правопорушень та частково через закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 17 рішення ЄСПЛ від 21.09.2006), а порушення презумпції невинуватості полягало в тому, що таке провадження не було кримінальним за суттю, і йому не вистачало ряду ключових елементів, які зазвичай характеризують судове кримінальне провадження, що в свою чергу, не давало підстав слідчому і суду ствердно відповідати про винуватість заявниці у вчиненні злочинів.

Натомість, у справі яка розглядається станом на даний час не прийнято рішення відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КПК України. Досудове розслідування триває і підозрюваній не висунуто офіційного звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а відтак, формулювання слідчим тексту підозри не може свідчити про порушення презумпції невинуватості.

Що ж стосується аргументів сторони захисту про зміну підозрюваній раніше повідомленої підозри, слідчий суддя також не вважає вказане достатньою підставою для скасування раніше повідомленої підозри, оскільки в силу вимог ст. 279 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана вчинити таку дію після виникнення відповідних підстав.

У справі яка розглядається ніщо не вказує на те, що підозра про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України на момент її повідомлення була необґрунтованою, а відтак немає підстав для її скасування. Сам той факт, що прокурор в подальшому вирішив змінити раніше повідомлену підозру не є підставою для скасування раніше повідомленої підозри.

Окремо слідчий суддя звертає увагу, що у своїх попередніх ухвалах (наприклад, ухвала від 11.09.2020 у справі № 463/8356/20, провадження № 1-кс/463/4684/20), які стосувались цього ж кримінального провадження немає висновків про необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 382 КК України, а лише поставлено під сумнів правильність кваліфікації за цією статтею і відповідь на дане питання має бути надано безпосередньо під час розгляду обвинувального акту по суті.
Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
З огляду на те, що судові рішення про долю речових доказів все ж таки залишились невиконаними, сумнів у правильності кваліфікації дій за ч. 2 ст. 382 КК України не може бути безумною підставою для скасування повідомлення про підозру.
За своєю правовою природою повідомлення про підозру не є висуненням офіційного звинувачення особі у вчиненні злочину, а тому, різного роду неузгодженості між текстом підозри не є самодостатньою підставою для її скасування.

Інші доводи, викладені у скарзі, не є такими, що беззаперечно свідчать про невідповідність прийнятого процесуального рішення - повідомлення про підозру від 04.09.2020.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, КПК України, слідчий судя-

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 04 вересня 2020 року про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000055 від 19.03.2020.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 18.01.2021 року о 12.50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1