Справа № 467/39/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

потерпілого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка об`єднане кримінальне провадження №0000596, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання до затримання: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

-вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року за ч.1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 1 700,00 грн.;

-вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 місяців арешту із самостійним виконанням вироку Южноукраїнського міського суду від 25 січня 2017 року; звільнений 27 червня 2019 року за відбуттям строку покарання;

-вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2021 року за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням положень ч.4 ст. 70 указаного Кодексу до 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення правопорушення і наслідків, що настали, а також форми вини, мети і мотиву

Суд визнав доведеним, що 04 грудня 2018 року у період час між 21:00 год. - 22:00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , який виник в ході сварки з останнім, з мотиву особистої неприязні та образи, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно

небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, умисно наніс ОСОБА_11 не менше двох ударів кулаками в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді забоїв м`яких тканин обличчя та крововиливів в склери, від чого останній впав на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_9 схопив кухонний ніж, що знаходився поруч, яким умисно наніс ОСОБА_11 один удар в область правої бокової поверхні шиї, спричинивши тим самим небезпечне для життя в момент заподіяння тяжке тілесне ушкодження у виді колото - різаної рани шиї з пошкодженням трахеї.

Крім цього, 13 грудня 2018 року у ОСОБА_9 , який перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 , виник умисел, направлений на крадіжку належного ОСОБА_11 майна повторно.

Реалізуючи свій злочинний намір, 13 грудня 2018 року приблизно о 17:00 год. ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, керуючись корисливим мотивами, з метою обернення чужого майна на власну користь, через відчинену хвіртку зайшов на територію належного ОСОБА_11 домоволодіння АДРЕСА_3 , де, відчинивши металевий засув зачинених дверей до сараю, проник всередину, звідки повторно таємно викрав дві дорослі нутрії загальною вагою 11 кг., яких помістив до поліетиленового мішка, розпорядившись ними на власний розсуд і тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 290,29 грн.

Також, 14 грудня 2018 року у ОСОБА_9 , який перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 , виник умисел, направлений на крадіжку належного ОСОБА_11 майна повторно.

Реалізуючи свій злочинний намір, 14 грудня 2018 року приблизно о 02:00 год., ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, керуючись корисливим мотивами, з метою обернення чужого майна на власну користь, через відчинену хвіртку зайшов на територію належного ОСОБА_11 домоволодіння АДРЕСА_3 , де, вибивши ударом ноги вхідні двері до житлового будинку, проник всередину, звідки повторно таємно викрав два алюмінієві бідони ємкістю по 40 літрів і вартістю по 578,00 грн. кожний, якими розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 156,00 грн.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність- з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінка показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також інших доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження обставин висунутого обвинувачення і доказів сторони захисту щодо обставин, які характеризують особу обвинуваченого

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_9 суду показав, що в грудні 2018 року, точної дати не пам`ятає, він знаходився разом із потерплим в житловому будинку останнього, який розташований по АДРЕСА_3 , де вони разом вживали спиртні напої.

Під час розмови про військовий конфлікт в Афагістані та антитерористичну операцію в Україні потерпілому щось не сподобалось, він почав нервувати і розбив йому рукою лице.

Коли потерпілий хотів вдарити його другий раз він, аби попередити удар, наніс останньому у відповідь два удари кулаком. Потім схопив ніж, який знаходився в цій же кімнаті, де точно не пам`ятає, і тримаючи його в правій руці, вдарив ним потерпілого в шию. Але ніж зайшов не глибоко.

Після цього він та потерпілий лягли спати, а вранці він пішов до свого знайомого ОСОБА_12 , якого не виявилось вдома. Але туди прихали поліцейські та затримали його.

Обвинувачений вказав, що не бачив крові потерпілого, із ним після удару ножем було все нормально, він деякий час ще ходив по будинку, а потім ліг спати. Причини викликати швидку допомогу він не вбачав, так як вважав, що потерпілий себе почуває нормально.

Наміру вбивати потерпілого у нього не було, він лише відповів на провокацію останнього, можливо хотів його налякати його.

Після того, як потерпілий потрапив до лікарні, він прийшов до нього додому, де виявив голодних нутрій в кількості чотири чи п`ять тварин.

Він узяв дві нутрії, білу та руду, одну з яких відніс ОСОБА_13 , а другу ОСОБА_14 , отримавши за них гроші.

Обвинувачений вказав, що потерпілий тримав нутрій голодними, не забезпечував їх достатньою кількістю води, а тому він, бажаючи врятувати їх, відніс знайомим, які зможуть належно утримувати тварин.

При цьому, він взяв лише дві тварини, а інші втекли через відчинені двері сараю.

Крім того, він забрав з будинку ОСОБА_11 два алюмінієвих бідони, однак, кому він їх здав не точно пам`ятає. Один, мабуть, ОСОБА_13 , а другий циганам. Що отримав за бідони не пам`ятає, напевне, горілку.

Пояснив, що ці бідони колись належали йому, однак, знайомий на прізвище ОСОБА_15 відніс їх до ОСОБА_11 .

Обвинувачений, крім цього, в судовому засіданні вказав, що розкаюється у скоєному і декілька разів вибачився перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні із дотриманням правил, установлених ст. 353 КПК України, зокрема, показав, що одного дня, коли точно не пам`ятає, зустрів ОСОБА_9 , якого запросив до себе додому, де вони разом вживали спиртні напої.

Того дня ОСОБА_9 залишився у нього на ночівлю, він також пішов спати.

Коли прокинувся від того, що болить шия, то побачив калюжу крові біля дивана і належний йому ніж з білою ручкою, який був в крові, шиї було пошкодження та кров. В цей час ОСОБА_9 розмовляв по його телефону із своєю матір`ю, сказавши їй, що зарізав чоловіка.

Потерпілий вказав, що ніж в руках ОСОБА_9 він не бачив, тільки пам`ятає як під час вживання спиртного він зробив останньому зауваження та розбив тарілку, бо був обурений його поведінкою. Образливих слів на адресу ОСОБА_9 він не виживав.

В цей час ОСОБА_9 втратив контроль над собою, а він побіг до сусіда аби той викликав поліцейських.

Чи бив його ОСОБА_9 кулаками в обличчя не пам`ятає, але на воно було в синцях і червоними очима.

Пізніше поліцейські знайшли ніж біля альтанки, а його відвезли до лікарні, де він провів два з половиною тижні.

Стосовно факту викрадення належних потерпілому нутрій, то він показав, що мав у господарстві п`ять дорослих нутрій чорного, білого та рудого кольору, чотири із яких вагою 5,5 кг, а одна - 6,5 кг., яких тримав в сараї, що знаходиться на території його домоволодіння.

Коли його забрали в лікарню, то він не встиг зачинити сарай, а як його відпустили з лікарні годувати тварин, то він виявив, що одна з них мертва, а ніші зникли.

Сусіди сказали йому, що нутрії викрав ОСОБА_9 і продав їх ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Потерпілий додав, що ОСОБА_9 напередодні бачив, як він годував нутрій. Одну із них дещо пізніше знайшли у ОСОБА_17 , ніші йому не повернуті.

Крім цього, потерпілий вказав, що мав у господарстві два алюмінієвих бідони об`ємом 40 літрів кожний, які зберігались в житловому будинку.

Коли він прийшов з лікарні годувати худобу, то побачив, що вхідні двері до будинку, які зачинялись на навісний замок, та вікна веранди були вибиті. А, зайшовши в будинок, виявив відсутність бідонів та зателефонував до відділку поліції.

Ці показання обвинуваченого і потерпілого, ураховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, так як сприймались судом безпосередньо у порядку, встановленому КПК України, суд визнає допустимими, а також належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, зокрема, щодо часу, місця та способу учинених правопорушень, а так само і наслідків, що настали, спрямованості умислу обвинуваченого, його мети і мотивів і паралельно вказують на достовірність та/чи недостовірність, можливість та/чи неможливість використання інших доказів у справі.

Свідки сторони обвинувачення, будучи допитаними згідно із правилами ст. 352 КПК України щодо факту таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, дали суду такі показання.

Зокрема, свідок ОСОБА_17 суду показала, що точно не пам`ятає, але приблизно в грудні 2918 року до неї додому прийшов ОСОБА_9 і запропонував придбати дві нутрії, які були в мішку.

Однак вона з чоловіком вирішили купити у нього одну нутрію сіро білого кольору вагою близько 5 кг за 50,00 грн., так як їх про це просили діти.

Вона запитала чи це не крадені тварини, на що чоловік, який прийшов разом із ОСОБА_9 , сказав, що господар нутрій виїжджає, а тому розпродує їх.

Того ж вечора приїхали поліцейські разом з господарем нутрії, який впізнав її.

Також у грудні 2018 року ОСОБА_9 пропонував їй придбати самогонний бідон, але вона його не купила.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що приблизно рік тому, в холодну пору доби, коли точно не пам`ятає, до нього додому прийшов ОСОБА_9 і запропонував придбати у нього бідон, однак, він відмовився.

Дещо пізніше ОСОБА_9 приніс в мішку нутрію, яку він придбав у нього за 50,00 грн. та помістив в діжку.

Наступного дня приїхали поліцейські, шукали нутрію, пізніше прийшов ОСОБА_11 і забрав її.

Свідок додав, що ОСОБА_9 приходив з якимось чоловіком, якого він не знає, але раніше бачив його в смт. Арбузинка.

Свідок ОСОБА_13 показала, що минулого року, вже було холодно, але коли точно вона не пам`ятає, до неї додому прийшов ОСОБА_9 разом із ОСОБА_18 і принесли в мішку живу нутрію жовто - коричневого кольору вагою приблизно до 3 кілограм. При цьому, ОСОБА_18 тримав в руках алюмінієвий бідон з кришкою об`ємом 40 літрів.

Вона запитала у них де взялись бідон і нутрія, а вони сказали, що заробили їх і запропонували їй придбати за 150,00 грн.

На це вона погодилась, віддала ОСОБА_9 гроші і занесла бідон і нутрію на подвір`я.

Приблизно через тиждень до неї додому приїхали поліцейські разом з ОСОБА_11 , який забрав нутрію.

Свідки сторони обвинувачення, будучи допитаними згідно із правилами ст. 352 КПК України щодо факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, дали суду такі показання.

Зокрема, свідок ОСОБА_19 дав суду показання про те, що в грудні 2018 року ОСОБА_9 казав їй, що ОСОБА_11 напав на нього під час сумісного розпивання спиртних напоїв, а він, у свою чергу, захищався від нападу. Казав, що у них виник конфлікт, він щось порізав ножем.

При цьому, свідок вказала, що синців на обличчі ОСОБА_9 не було, а дещо пізніше вона зустріла ОСОБА_11 , який розповів, що ОСОБА_9 наніс йому ножові поранення, коли він спав.

Безпосереднім очевидцем події свідок не була.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що потерпілий ОСОБА_11 проживає із ним по сусідству. Взимку 2018 року, точно не пам`ятає, але десь близько 10:00 год. 11:00 год. ранку, потерпілий прийшов до нього додому і попросив викликати поліцейських, так як його побив і порізав ОСОБА_9 .

Безпосереднім очевидцем події свідок не був.

Свідок вказав, що бачив поріз на правій стороні шиї потерпілого та синці під очима. Тоді викликав поліцейських.

Напередодні потерпілого він не бачив.

Показання усіх свідків суд визнає допустимими джерелами доказів у цій справі, оскільки вони сприймались судом безпосередньо за процедурою, визначеною КПК України, а також належними, так як вони у сукупності між собою та іншими доказами прямо і непрямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, у тому числі, щодо часу, місця, способу і наслідків вчинення обвинуваченим правопорушень, а також його причетності до події.

При цьому, обставин, визначених ст. 87 КПК України, судом установлено не було, а так само й інших відомостей, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України щодо свідків, як то, показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують їх нечесність, суд у своєму розпорядженні не мав.

Крім цього, суд, урахувавши обставини, що регламентовані пунктами 1-7 абзацу другого частини другої статті 97 КПК України та установивши відсутність обставин, визначених частинами 6,7 цієї ж статті, за згодою учасників судового провадження, визнає показання свідка ОСОБА_19 щодо причетності обвинуваченого до учинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, як показання з чужих слів, оскільки свідок безпосереднім очевидцем події не була, однак, зі слів обвинуваченого чула про конфлікт із потерпілим, а від останнього про нанесення йому обвинуваченим ножового ушкодження.

Показання свідка у цій частині суд визнає допустимим доказом, оскільки вони є допустимими згідно з іншими правилами допустимості доказів і одночасно підтверджуються показаннями самого обвинуваченого і потерпілого та відомостями, відображеними у протоколах слідчих дій, що надані стороною обвинувачення.

Крім того, суд, дотримуючись правил 358 КПК України, дослідив ряд наданих стороною обвинувачення документів у розумінні ст. 99 указаного Кодексу, як доказів щодо фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд установив наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

І. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КПК України

Зокрема, на підтвердження обставин учинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України стороною обвинувачення надано протокол огляду місця події від 21 грудня 2018 року із фототаблицею (зображення №1-№16), згідно якого слідчим СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та потерпілого ОСОБА_11 проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_3 .

Огляд проведено за наявності дозволу володільця домоволодіння ОСОБА_11 , що підтверджується його ж заявою від 21 грудня 2018 року.

Зокрема, із протоколу слідує, що на території домоволодіння, в стінці альтанки, яка являє собою маскувальну сітку, було виявлено предмет, зовні схожий на ніж, з сухими плямами бурого кольору.

Вказаний ніж належить потерпілому ОСОБА_11 і був добровільно виданий ним слідчому, що слідує із заяви потерпілого, на місці огляду упакований в експертний пакет №1787174.

При цьому, дані протоколу ОМП від 21 грудня 2018 року щодо знаряддя правопорушення та місця його знаходження після вчинення останнього узгоджуються зі показаннями потерпілого, який, зокрема, вказував, що після нанесення йому тілесних ушкоджень він знайшов належний йому ніж у стінці альтанки, що розташована на території його домоволодіння.

У той час, як сам обвинувачений своїми показаннями підтвердив нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ножем, який знаходився в кімнаті житлового будинку останнього, та який в подальшому викинув на території домоволодіння у місці, яке показав на слідчому експерименті, як то біля альтанки.

А згідно висновку експерта №679 від 21 грудня 2018 року колото - різана рана шиї у ОСОБА_11 з ушкодженням трахеї утворилась від будь - якого колюче - ріжучого предмета, можливо, ножа.

Відповідно, із сукупності цих фактичних даних суд робить висновок про те, що знаряддям вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КПК України, є належний потерпілому ніж з рукояткою білого кольору.

Доводи захисника про недопустимість і неналежність як доказу заяви потерпілого про добровільну видачу ножа слід відхилити, так як вони не ґрунтуються на законі.

Зокрема, поняття самих доказів, їх належності та допустимості визначені у ст.ст. 84- 86 КПК України, у той час, як будь - яких обставин, із числа передбачених ст.87 КПК України, у цьому провадженні суд не установив.

Тому яка може йти мова про недопустимість і неналежність заяви потерпілого про добровільну видачу ножа, оглянутого на території його ж домоволодіння, у той час, як сукупність ряду доказів достовірно вказує на предмет вчинення злочину.

Відомості щодо перебігу події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України суд установив, у тому числі, й із протоколу слідчого експерименту від 28 січня 2019 року із додатком - DVD диском, що складений начальником СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 .

Зокрема, слідча дія проводилась з участю підозрюваного ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_22 та двох понятих з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки та обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

В ході слідчого експерименту на той час підозрюваний ОСОБА_9 показав місце події, послідовність та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, місце, де взяв ніж, в які частини тіла потерпілого наносив удари кулаком та ножем.

При цьому, суд відмічає, що дані слідчого експерименту повністю узгоджуються із показаннями обвинуваченого, що надані ним в суді.

Вказані ж обвинуваченим обставини щодо застосування до нього незаконних методів слідства, як то, фізичного і психологічного тиску безпосередньо перед проведенням слідчого експерименту, спростовуються наявністю постанови слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві від 27 жовтня 2020 року, якою закрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу цього правопорушення (проведення перевірки вказаних обвинуваченим обставин щодо застосування тиску проводилось на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2020 року).

Крім цього, суд відмічає той факт, що обвинувачений під час відтворення обстановки та обставин події, яке супроводжувалось відеозаписом, поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення злочину, деталізація подій була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі деталі вчинення кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання слідчого ОСОБА_9 надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки.

Висновком експерта № 679 від 21 грудня 2018 року установлено ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, що визначає правову кваліфікацію кримінального правопорушення, як то, у ОСОБА_11 виявлена колото - різана рана шиї з пошкодженням трахеї, забої м`яких тканин обличчя та крововиливи в склери.

Колото - різана рана шиї з ушкодженням трахеї утворилась від дії будь - якого колюче - ріжучого предмета, можливо, ножа, і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Забої м`яких тканин обличчя, крововиливи в склери утворились від дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (ів) в відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При цьому, дії обвинуваченого щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому суд сприймає як такі, які він вчинив навмисно, цілеспрямовано, на ґрунті неприязних відносин, які виникли в ході конфлікту, адже, він мав реальну можливість уникнути продовження останнього, натомість схопив ніж і наніс удар потерпілому у шию. Таким чином, наявність можливості уникнути продовження конфліктної ситуації та обставини нанесення тілесних ушкоджень, у тому числі й знаряддя вчинення правопорушення, свідчать про наявність прямого умислу на нанесення тяжкого тілесного ушкодження.

ІІ. Стосовно питання учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч .3 ст. 185 КК України

Протоколом ОМП від 14 грудня 2018 року, що складений слідчим СВ Арбузинсього ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 з участю двох понятих та свідка ОСОБА_14 , зокрема, оглянуто і вилучено живу тварину - нутрію з хутром білого кольору, яку ОСОБА_9 продав за 50,00 грн. ОСОБА_14 та яку останній добровільно видав слідчому, що підтверджується його ж заявою.

Згідно протоколу ОМП від 15 грудня 2018 року, що складений слідчим СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 з участю двох понятих та свідка ОСОБА_25 , було оглянуто та вилучено живу тварину - нутрію рудого кольору вагою 5,4 кг та алюмінієвий бідон ємкістю 40 л, які ОСОБА_9 продав ОСОБА_13 .

Згідно висновку експерта №20-991 від 15 грудня 2020 року орієнтовна ринкова вартість двох дорослих нутрій станом на 13 грудня 2018 року загальною вагою 11 кг становила 290,29 грн.

Визначити вартість останніх двох нутрій не є можливим через відсутність інформації щодо господарсько важливих ознак тварин (вага, порода, інше).

Згідно висновку експерта №20-720 від 20 липня 2020 року ринкова вартість бувшого у використанні алюмінієвого бідону ємкістю 40 літрів складає 578,00 грн.

Вказаними висновками, власне, й визначається правова кваліфікація кримінально - караного діяння, в фактичні дані цих висновків виключають адміністративну відповідальність за викрадення майна потерпілого.

Таким чином, на підставі аналізу сукупності досліджених доказів, як то, показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, а так само і наведених вище джерел доказів, суд робить висновок, що ОСОБА_9 таємно викрав у потерпілого дві живі тварини - нутрії і два алюмінієвих бідони.

При цьому, суд вважає необґрунтованим обвинувачення у частині кількості викрадених нутрій, оскільки є достовірно доведеним таємне викрадення лише двох тварин, а не чотирьох, як те відображено в обвинувальному акті.

Зокрема, досудовим розслідуванням не здобуто жодного із визначених КПК джерел доказів щодо двох тварин, відповідно, їх ринкова вартість станом на момент вчинення крадіжки також не установлена.

При цьому, обвинувачений вказав, що вилучив у потерпілого лише дві тварини, у той час, як інші втекли.

Але цю версію сторона обвинувачення шляхом застосування визначених кримінальним процесуальним законом засобів доказування не спростувала, позаяк, не надала жодного доказу на підтвердження установлених нею обставин щодо кількості викрадених нутрій.

Наявність же таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанова ВС ККС від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Отже, суд визнає обвинувачення в частині викрадення саме чотирьох нутрій (замість двох) необґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу сторін судового провадження, що таке рішення не тягне за собою зміну правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у порядку ст. 337 КПК України.

Разом із цим, суд відхиляє версію обвинуваченого стосовно того, що він хотів врятувати тварин від голоду та спраги, а тому віддав їх іншим людям.

Вказану позицію суд розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту, спрямований на спростування наявності у нього умислу на таємне викрадення чудого майна.

Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а так само і самого обвинуваченого у сукупності підтверджено, що останній отримав за тварин гроші, а тому простежується корисливий мотив учиненого ним діяння.

При цьому, обвинувачений вилучив лише дві тварини із загальної кількості, розпорядився ними на власний розсуд і отримав за них кошти.

Інакше кажучи, обвинувачений, вилучивши у потерпілого дві тварини, мав намір обернути їх на власну користь і керувався корисливим мотивом, а тому мав прямий умисел на таємне викрадення нутрій.

Як наслідок, загалом усі вказані вищенаведені та досліджені судом докази сторони обвинувачення, що надані нею на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України, підтверджують обставини і факти, регламентовані ст. 91 КПК України, щодо події кримінальних правопорушень (їх часу, місця, способу, обставин і обстановки вчинення), у тому числі перебігу подій, що мали місце, а також спрямованості умислу обвинуваченого, зокрема, мотивів і мети вчинених діянь.

При цьому, усі процесуальні джерела цих доказів зібрані в ході досудового розслідування у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, відповідні фактичні дані були одержані із належних процесуальних джерел, уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Підтвердженням цьому, зокрема, є ряд процесуальних документів, представлених на розсуд суду стороною обвинувачення, як то, витяги є ЄРДР про внесення відомостей про кримінальні правопорушення на підставі заяв потерпілого та відповідного рапорту, які суд розцінює як такі, що дають приводи і підстави для початку досудового розслідування.

Постанови про призначення групи прокурорів та слідчих груп у цьому провадженні вказують на те, що докази були зібрані уповноваженими суб`єктами, які були наділені правами проводити слідчі (розшукові) дії та здійснювати процесуальне керівництво цим досудовим розслідуванням.

Постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_26 від 14, 15 та 18 грудня 2018 року про визнання алюмінієвого бідону та двох нутрій речовими доказами вказують на набуття ними відповідного статусу у цьому кримінальному провадженні, що, у свою чергу, визначає правовий режим поводження із цими доказами.

Правовою підставою проведення експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, є ухвала слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року, а підставами для проведення товарознавчих експертиз - ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року про призначення судової товарознавчої експертизи щодо визначення вартості алюмінієвого бідону та ухвала цього ж суду від 27 серпня 2020 року щодо визначення вартості нутрій.

Істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також наявності будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не установив.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

Як наслідок, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, шляхом оцінки наданих у його розпорядження доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності, у тому числі, і їх достатнього обсягу, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, доведених перед судом із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення зі сторони обвинувачення суд визнає знятим.

Тому у світлі установлених судом фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України, так як він спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і здійснив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у жило та інше приміщення.

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості учинених ним кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, відповідно до якої інкриміновані ОСОБА_9 правопорушення відносяться до тяжких злочинів (ч.5 ст. 12 КК України); особливості й обставини їх учинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, зокрема, для потерпілого, щодо кожного із правопорушень, кількість епізодів крадіжки, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення правопорушень, зокрема, що він усунути наслідки своїх діянь у будь - який спосіб не намагався (відшкодувати спричинену потерпілому матеріальну чи то моральну шкоду).

Суд бере до уваги і те, що обвинувачений декілька разів вибачився перед потерпілим, проте, не може розцінювати це як щире каяття, так як останнє полягає у тому, що передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі № 166/1065/18).

Однак, зважає на не стабільну позицію обвинуваченого до учинених ним діянь, зокрема, в ході судового розгляду останній не визнавав своєї вини у діях, що ставляться йому у провину, проте, в подальшому вибачився перед потерпілим.

У той час як обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, у 1991 році втратив батька, але проживав разом з матір`ю і її співмешканцем, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , має не дві зняті і не погашені судимості за чинення корисливих злочинів, має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій, безпосередньо приймав участь у проведення Антитерористичної операції, нагороджений відзнакою Президента України за участь в АТО, має діагноз - тотальне відшарування сітківки ока.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд не установив, а також і будь яких інших обставин, із тих, що не передбачені кримінальним законом України, які б тією чи іншою мірою могли б пом`якшити покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, із переліку ст. 67 КК України, судом також не установлено.

При цьому, суд не погоджується із стороною обвинувачення, яка вказала на повторне вчинення злочину, як на обставину, що обтяжує покарання у даному випадку, так як повторність у цьому випадку є ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

У цій ситуації має місце рецидив злочинів (п.1 ч.1 ст. 67 КК України), проте, самостійне врахування судом цієї обставини, за умови відсутності вказівки на неї в обвинувальному акті, обтяжить становище обвинуваченого, чого суд допустити не може.

За таких обставин, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкцій ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, за таких обставин, з огляду на відсутність передумов для застосування положень ст. ст. 69, 69-1 та 75 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів (обставин, мотиву і мети, а також поведінки обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, кількості епізодів злочинної діяльності), його особи, зокрема, ряду не знятих і не погашених судимостей, у тому числі й за вчинення корисливих злочинів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

При призначенні покарання обвинуваченому слід застосувати положення ч.1, 4 ст. 70 КК України, зокрема, призначити покарання згідно ч.1 ст. 70 КК України за цим вироком, а на підставі ч.4 ст. 70 того ж Кодексу за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання з урахуванням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2021 року.

При вирішенні питання щодо принципу, який необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повне чи часткове складання покарань, призначених за окремі злочини), суд враховує, крім даних про особу винного, й відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Крім цього, суд ураховував відомості досудової доповіді відносно ОСОБА_9 , згідно якої ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі, і для окремих осіб, оцінюється як дуже високий.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

Питання витрат на залучення експерта суд вирішує відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

У строку відбування обвиувначеним покарання слід зарахувати час, на який від був переведений до установи попереднього ув`язнення для розгляду цієї справи.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

В силу ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі - рахувати з дня постановлення цього вироку, тобто, з 12 лютого 2021 року.

У строк відбування покарання зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України період, протягом якого він був тимчасово залишений у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» для розгляду цієї справи в суді, а саме: з 09 квітня 2019 року по 11 лютого 2021 року включно.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 2 615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 04 коп.

Речові докази нутрію білого кольору, нутрію рудого кольору та алюмінієвий бідон ємкістю 40 літрів повернути законному володільцю ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1