УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/17074/19

Провадження № 1-кп/638/571/21

29.01.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши під час підготовчого судового провадження об*єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001481 від 14.04.2019 та № 0002122 від 11.05.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває об*єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового провадження.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувальних актів прокурору, оскільки вказані обвинувальні акти не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, а саме:
1. Щодо обвинувального акту без дати його затвердження по кримінальному провадженню за № 0001481 від 14.04.2019 р. - обвинувальний акт в порушення п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить дати складення та затвердження обвинувального акту; обвинувачення не конкретизовано, що порушує право обвинуваченого на захист і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах; не зазначено в ході якої слідчої дії було проведено вилучення та виявлення у ОСОБА_6 речовин. Але у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що вилучення та виявлення відбувалося на підставі огляду місця подій; у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які дані, які могли стати підставою для проведення огляду місця події. Натомість, відомості про вчинення інкримінованого правопорушення були внесені до ЄРДР лише після проведення огляду та на підставі даних, отриманих в результаті проведення такого огляду; В реєстрі матеріалів досудового розслідування всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, не вказаний час та дата проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій, не вказана дата та час прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень, не вказана дата складення обвинувального акту. Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, які згідно до КПК повинні бути зафіксовані у реєстрі.
Щодо обвинувального акту від 24.10.2019 року по кримінальному провадженню за № 0002122 від 11.05.2019 р. захисник зазначила, що в ньому відсутнє формулювання обвинувачення з врахуванням всіх виявлених під час досудового слідства обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, порушує право обвинуваченого на захист і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах;

По першому епізоду формулювання обвинувачення у відношенні ОСОБА_6 не містить ознак повторності; За першим епізодом у обвинувальному акті зазначено, що огляд місця події відбувався на ділянці місцевості, біля будинку № 15 по вул. Чайковській в м. Харкові у період часу з 17.35 по 18.38 год.. Але, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відповідної процесуальної дії, як огляд місця події за вищезазначеною адресою;
За другим епізодом у обвинувальному акті зазначено, що огляд місця події відбувався на ділянці місцевості, біля будинку № 15 по вул. Чайковській в м. Харкові у період часу з 17.35 по 18.38 год.. Але, реєстр матеріалів досудового розслідування знов таки не містить відповідної процесуальної дії, як огляд місця події за вищезазначеною адресою;
За четвертим епізодом, у ОСОБА_6 в ході огляду місця події виявлено та вилучено 10 пакетів з речовиною. Але, дану речовину було вилучено в ході обшуку особи, яка була зафіксована зовсім під іншою слідчою дією, а саме огляд місця події; У реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які дані, які могли стати підставою для проведення огляду місця події. Натомість, відомості про вчинення інкримінованого правопорушення були внесені до ЄРДР лише після проведення огляду та на підставі даних, отриманих в результаті проведення такого огляду- без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається;
Розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним. Відсутність належним чином сформульованого обвинувачення унеможливлює взагалі винесення будь-якого вироку, навіть і виправдувального;
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Дані обвинувальні акти всупереч ст. 291 КПК України не містять у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з матеріалів кримінальних проваджень, направлені до суду обвинувальні акти вказаним вимогам не відповідають, є не конкретними, містять суперечності, що позбавляє суд можливості роз`яснити суть пред*явленого обвинувачення, а обвинуваченого право належним чином підготуватися до захисту, яке гарантовано підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обвинувачений підтримав клопотання і думки захисника.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувальних актів, стверджував, що обвинувальні акти складені у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні 20.01.2021 заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувальних актів.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання суд приходить наступного висновку.
При розгляді клопотання сторони захисту суд звертає увагу учасників процесу на те, що згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
На переконання суду обвинувальний акт є спеціальним процесуальним рішенням, в якому відображаються підсумки досудового розслідування, зроблені слідчим та прокурором, що в свою чергу обґрунтовуються належними та допустимими доказами, визначенням юридичної кваліфікації діянь підозрюваного та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.
Саме тому обвинувальний акт беззастережно повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод особи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, з поміж іншого: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого(прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, тощо.
Обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії підготовчого розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що при складанні обвинувального акту стороною обвинувачення дотримано вимог ст. 291 КПК України, зокрема вказано найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вказано анкетні дані обвинуваченого, зазначено про відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, вказано слідчого та прокурора, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано проведені процесуальні дії під час досудового розслідування, дату та час їх проведення, тощо, у зв`язку із чим відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Посилання сторони захисту на інші, на їх думку порушення, зазначені вище, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки не передбачені ст. 291 КПК України, як обов`язкові при складанні обвинувального акту. При цьому сторона захисту не позбавлена права доводити перед судом недопустимість будь-якого доказу саме під час судового розгляду.
Суд зазначає, що додатки до обвинувального акта, визначені ч.4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.
Посилання захисника на неповноту досудового розслідування не можуть вважатися підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки п.5 ч.2 ст.291 КПК України не пред`являє жодних вимог до повноти, узгодженості чи послідовності у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, вказуючи на необхідність викладення лише тих фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими.
Суд вважає, що вказані в клопотанні захисника факти не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обставини на які посилається сторона захисту будуть досліджуватися під час розгляду справи по суті та оцінка їм буде надана судом під час перебування в нарадчій кімнаті.
Суд враховує, що необгрунтоване повернення обвинувально акту прокурору тягне за собою порушення вимог ст.6 Європейської конвенції з прав людини, яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обгрунтованість висунутого обвинувачення, а також вимоги ч.5 ст.28 КПК України, згідно з якими кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Суд зазначає, що вказані обвинувальні акти підписано слідчими, які його склали та прокурорами, який затвердив обвинувальні акти, до обвинувальних актів додані усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.
Прокурором у обвинувальних актах було сформульовано обвинувачення за фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При складанні обвинувального акту прокурором було використано його право сформулювати обвинувачення ОСОБА_6 за встановлених обставин. Суд не вправі повернути обвинувальний акт для зміни формулювання обвинувачення, яке суд би вбачав достатнім для розгляду по суті обвинувачення.
На даній стадії судового розгляду суд не вправі вдаватись до оцінки доказів та кваліфікації дій обвинуваченого. Питання встановлення та доведення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, як і правильності кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування, вирішуються на інших стадіях судового розгляду. На стадії підготовчого судового засідання суд вирішує лише питання відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином в підготовчому судовому засіданні недоліків обвинувального акту, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, судом не встановлено.
З урахуванням думки сторін та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, суд вважає, що у кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд вказаного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні з викликом учасників судового провадження.
Також захисником обвинуваченого заявлено клопотання про зміну обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, визначені прокурором в клопотанні про обрання міри запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою, на даний час перестали існувати, окрім того ОСОБА_6 має позитивну характеристику з місця проживання, проживає разом з бабусею та дідусем, має намір працювати та неухильно виконувати обов*язки, які будуть покладені на нього судом.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Вирішуючи клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу, суд виходить з наступного.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, а саме за ч.2 ст. 309, ч.2,3 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України, за вчинення яких в т.ч. передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, зібраними під час досудового розслідування доказами.
При цьому, суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .
Суд враховує, що обвинуваченому інкримінується зокрема вчинення незаконного придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно.
Суспільна небезпека злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності.
Таким злочинам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, а отже не має стійких соціальних зв`язків.
Більш того прокурор вказував, що ОСОБА_6 тричі вручались повістки, з метою щоб останній з`явився до органів поліції для вручення підозри, проте ОСОБА_6 без поважних причин до слідчого не прибув. Окрім того, 02.12.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України.
Таким чином ризик втечі та вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення існує поза розумним сумнівом, оскільки після направлення обвинувального акту до суду підозрюваний продовжив злочинну діяльність в сфері незаконного обігу психотропних речовин.
Також суд вбачає існування ризику впливу на свідків з боку обвинуваченого, оскільки як зазначав свідки по справі не допитані, а тому з метою отримати покази свідків на свою користь, обвинувачений може вдатися до дій пов`язаних з тиском на них.
Що стосується посилання прокурора на ризик знищення чи спотворення речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд не вбачає існування вказаних обставин, оскільки прокурором не надано відповідних доказів, що обвинувачений знаходячись на волі зможе вчиняти певні дії, які можуть перешкодити слідству.
Окрім того, суд зазначає, що захисником обвинуваченого було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019, якою ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою. Розглянувши апеляцію захисника, судова колегія Харківського апеляційного суду погодилась із законністю тримання обвинуваченого під вартою, що викладено в ухвалі суду від 17 грудня 2019року.
За таких обставин, з огляду на значимі для даного провадження обставини, суд вважає, що належить відмовити захиснику обвинуваченого в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений та захисник.

Сторони не позбавлені права заявити клопотання, щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей, зокрема, і під час безпосередньо судового розгляду згідно положень ст.350 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.314-316,369 КПК України,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокуророві та зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого залишити без задоволення.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні провадження за об*єднаним обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 8 лютого 2021 року на 11-00 годину.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та захисника.

Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови в зміні запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок.

Суддя: ОСОБА_1