Справа №491/1094/20
УХВАЛА
17 грудня 2020 року м. Ананьїв
Відповідно до доданої до клопотання копії постанови заступника начальника СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 15 грудня 2020 року, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженню здійснює група слідчих СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області у складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Згідно доданої до клопотання копії постанови заступника керівника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 15 грудня 2020 року, процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Котовської місцевої прокуратури у складі: прокурорів Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ..
Слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до суду на розгляд клопотання не з`явилася, проте в поданому нею клопотання просить його розгляд провести без її участі.
Також з матеріалів справи вбачається, що майно, на яке планується накласти арешт, було вилучено в ході огляду місця події та воно відповідно до частини 1 статті 98 КПК України підпадає під ознаки матеріальних об`єктів, що можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
При цьому, частиною 2 ст.172 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності слідчого, прокурора та без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна.
При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши надані матеріали, з`ясувавши обставини, викладені в клопотанні слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Так, з клопотання вбачається, що 15 грудня 2020 року до чергової частини Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що до її бабусі ОСОБА_5 прийшли мешканці села (хто саме, вона не знає), вимагали гроші, побили її, гроші начебто зникли.
Зазначений факт зареєстровано в Журналі Єдиного обліку Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за №3433 від 15 грудня 2020 року.
15 грудня 2020 року проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в приміщенні літньої кухні на підлозі біля печі виявлено дерев`яні палиці у кількості двох штук з наявними на них плямами бурого кольору, зовні схожими на кров, які було вилучено та упаковано до поліетиленового пакету чорного кольору.
В подальшому 16 грудня 2020 року проведено огляд предметів, вилучених 15 грудня 2020 року під час огляду місця події. Після проведення огляду зазначених предметів їх було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, який було опечатано биркою та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 41.
Клопотання про накладення арешту обґрунтовується тим, що предмети вилучені в ході проведення 15 грудня 2020 року огляду місця події за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с. Жеребкове, вул. Весняна, підпадають під ознаки матеріальних об`єктів, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у проведенні ряду експертиз, а у разі його повернення будуть створенні можливості до для його знищення, переховування або пошкодження.
Абзацом 1 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З доданої до клопотання копії протоколу огляду місця події вбачається, що слідчим СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 15 грудня 2020 року, в проміжок часу з 14 години 05 хвилин по 15 годину 27 хвилин було проведено огляд місця події території домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_1 . В ході проведення огляду місця події в приміщенні літньої кухні на підлозі біля печі виявлено дерев`яні палиці у кількості двох штук з наявними на них плямами бурого кольору, зовні схожими на кров, які було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору.
16 грудня 2020 року в період часу з 10 години 25 хвилин до 10 години 50 хвилин слідчим СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 проведено огляд предметів двох дерев`яних палиць з наявними на них плямами бурого кольору, зовні схожими на кров, який по закінченню огляду поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 41, що підтверджується копією доданого до подання протоколу огляду предмету від 16 грудня 2020 року та квитанції №64 про тримання на зберігання речових доказів.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 3 статті 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за грабіж, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
З наведеного вбачається, що в даному випадку існують достатні підстави вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, встановлення факту вчинення якого має бути перевірено в рамках досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.
З урахуванням диспозиції частини 3 статті 186 КК України вбачається, що майно, вилучене з території домоволодіння ОСОБА_5 15 грудня 2020 року під час огляду місця події, має суттєве значення для досудового розслідування, оскільки воно в даному випадку може бути матеріальними об`єктами, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, за визначенням ч.1 ст.98 КПК України, майно, вилучене 15 грудня 2020 року під огляду місця події підпадає під визначення речових доказів та, відповідно, може бути використане, як докази при судовому розгляді.
З наведеного вбачається, наявність підстав для арешту майна та ризиків, передбачених ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, зокрема, що майно на яке планується накласти арешт є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у зв`язку з чим в разі його повернення особам, в яких його було вилучено буде створено можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З клопотання вбачається, що майно на яке планується накласти арешт, було вилучено під час огляду місця події, та є підстави вважати, що вказане майно може бути матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, воно є тимчасово вилученим майном.
Водночас, абзацом 1 частини 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З наведеного вбачається, що майно на яке планується накласти арешт, вилучено у відповідності до положень ч.7 ст.237 КПК України при проведенні 15 грудня 2020 року огляду місця події, клопотання про накладення арешту на вилучене майно подане у відповідності до положень ст.ст.170, 171 КПК України, при цьому вилучене майно підпадає під ознаки речових доказів, визначені ч.1 ст.98 КПК України та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, у кримінальному провадженні відсутні особи, яким повідомлено про підозру, при цьому існує обґрунтована можливість знищення або переховування вилученого майна у разі його повернення особам, в яких його було вилучено, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 173, 369-371 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення 15 грудня 2020 року огляду місця події - території домоволодіння ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на дерев`яні палиці в кількості двох штук, з наявними на них плямами речовини бурого кольору, зовні схожими на кров, поміщені та опечатані в поліетиленовому пакеті чорного кольору.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Зберігання арештованого майна здійснювати у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Копію ухвали направити слідчому.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1