Єдиний унікальний № 500/5161/15-к
Провадження № 1-в/946/152/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

28 жовтня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2016р. за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_6 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 23 березня 2016 року ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки, які на нього покладені, та наслідки їх невиконання, йому також були роз`яснені наслідки систематичного вчинення адміністративних правопорушень під час іспитового строку. У цей же день, 23 березня 2016 року, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак, ОСОБА_3 , після неявки на реєстрацію 03 жовтня 2016 року, не зважаючи на застосовані неодноразово письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), за ч. 2 ст. 126, за ч. 6 ст. 121 КУпАП, за ст. 173 КУпАП, а також за ст. 175-1 КУпАП.

Встановлені судом обставини
2.Представниця органу з питань пробації ОСОБА_6 під час судового розгляду подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з тим, що він один раз не виконав покладений на нього судом обов`язок, не з`явившись на реєстрацію, та, незважаючи на попередження, систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

3.Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання. При цьому прокурор послалася на те, що ОСОБА_3 систематично вчиняє адміністративні правопорушення, та він 03 жовтня 2016 року без поважної причини не з`явився на реєстрацію, за що йому виносилося попередження, після чого систематично притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Все зазначене свідчить про те, що ОСОБА_3 не бажає стати на шлях виправлення.

4.Засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили суд в задоволенні подання відмовити. При цьому ОСОБА_3 під час судового розгляду, визнавши обставини викладені в поданні, не погодився з поданням, зазначивши, що він покладені на нього судом обов`язки виконав, він завжди з`являвся на реєстрацію, допустив лише одну неявку на реєстрацію. А з приводу адміністративних правопорушень, то з більшою частиною він не погоджується, він не бажав вчиняти правопорушення, вони є несуттєвими та не умисними. ОСОБА_3 також зазначив, що іспитовий строк на даний час вже закінчився. Його захисник ОСОБА_5 зазначив, що оскільки ОСОБА_3 протягом встановленого йому вироком трирічного іспитового строку не вчинив кримінальних правопорушень, то цей строк випробування закінчився ще 04.02.2019 р., і протягом вказаного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не було скасоване, у зв`язку з чим ОСОБА_3 в силу п. 1 ст. 89 КК вважається таким, що не має судимості, а тому він має бути звільнений від призначеного йому покарання та в поданні слід відмовити.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2016 р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням положень ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, в силу ч. 4 ст. 70 КК частково приєднано покарання за попереднім вироком Приморського районного суду міста Одеса від 23.07.2015 р. у виді шести місяців позбавлення волі, і ОСОБА_3 остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, та він звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції (на даний час уповноважений орган з питань пробації); повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції (на даний час уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.о.с. 3 4).

6.Постановою від 23.03.2016 р., з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки для реєстрації до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця (а.о.с. 16).

7.Також ОСОБА_3 23.03.2016 р. були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 15).

8.Під час іспитового строку органом з питань пробації неодноразово застосовувались відносно ОСОБА_3 письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 34, 42, 185, 199).

9.Перше таке попередження було застосоване відносно ОСОБА_3 05.09.2016 р. (а.о.с. 34) після притягнення його протягом іспитового строку до адміністративної відповідальності за вчинення 06.07.2016 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, яке відповідно до постанови від 06.07.2016 р. потягло адміністративне стягнення у виді попередження (а.о.с. 46, т. 2 а.п. 71).

10.З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 03 жовтня 2016 року не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 19), у зв`язку з чим 04 жовтня 2016 року органом з питань пробації до нього вдруге було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 42).

11.Крім того, ОСОБА_3 , незважаючи на застосовані відносно нього попередження, протягом іспитового строку продовжив вчиняти адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: постановами від 14.04.2017 р. за вчинення 14.04.2017 р. адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 126 та за ч. 6 ст. 121 КУпАП накладені адміністративні стягнення у виді штрафу (а.о.с. 98, т. 2 а.п. 75 76); постановою від 19.07.2017 р. за вчинення 12.07.2017 р. адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 81); постановою від 30.06.2018 р. за вчинення 30.06.2018 р. адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с.165, т. 2 а.п. 79); постановою від 03.08.2018 р. за вчинення 03.08.2018 р. адміністративного правопорушення за ст. 175-1 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.о.с. 194).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
12.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та документи, надані під час судового розгляду, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбування призначеного покарання з таких підстав.

13.Вирішуючи подання органу з питань пробації, суд виходить з такого.

14.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

15.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

16.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

17.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

18.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучник «або», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин, а лише однієї з них. Крім того, суд звертає також увагу на те, що ця норма сформульовано імперативно, і у випадку встановлення наявності однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

19.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

20.Суд погоджується зі стороною захисту про те, що темпорально встановлений засудженому іспитовий строк тривалістю у три роки закінчився 04.02.2019 р., але про успішне його проходження засудженим можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не положення норм ст.ст. 88, 89 КК, на які послався захисник під час судового розгляду, якими встановлені правові наслідки судимості та строки погашення судимості, та вони не регулюють правовідносини щодо умов та наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням або ж направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

21.При розгляді цього провадження суд оцінює наслідки звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання виключно під час іспитового строку, та не бере до уваги його поведінку до або після закінчення іспитового строку. Закінчення іспитового строку, без дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 78 КК не означає про автоматичне звільнення засудженого від покарання. Питання про звільнення від відбування призначеного засудженому покарання вирішується судом в залежності від дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням, що прямо випливає з положень тієї ж ст. 78 КК. В іншому випадку, положення вказаної норми були би сформульовані інакше, та в ній були би закріплені положення про автоматичне звільнення засудженого від призначеного йому покарання зі спливом іспитового строку без рішення суду, як це зроблено у ст. 89 КК.

22.Крім того, посилання сторони захисту на відсутність підстав для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з тим, що це питання не було вирішено під час іспитового строку, є неспроможними з огляду на те, що вперше рішення про скасування ОСОБА_7 випробування та направлення його для відбування призначеного покарання було прийнято ще 24.10.2018 р., яке скасовано у зв`язку з порушенням норм процесуального права. Саме у зв`язку з цим судом повторно розглядається питання про направлення засудженого для відбування покарання за поданням органу з питань пробації, поданого ще 17.10.2018 р., тобто під час встановленого ОСОБА_3 іспитового строку. І, як було вище наведено, судом оцінюється поведінка засудженого ОСОБА_3 виключно під час встановленого йому іспитового строку.

23.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосовані 05.09.2016 р. (а.о.с. 34) та 04.10.2016 р. (а.о.с. 42) письмові попередження про скасування випробування після вчинення 06.07.2016 р. ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.о.с. 46) та після невиконання ним покладеного судом обов`язку з`являтися на реєстрації і його неявки на реєстрацію 03 жовтня 2016 року (а.о.с. 19), ОСОБА_3 продовжив вчиняти адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення (п. 11 ухвали).

24.Отже, ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив шість адміністративних правопорушень, і як мінімум п`ять з них: за ч. 1 ст. 178 (поява у громадському місці у п`яному вигляді) (а.о.с. 46, т. 2 а.п. 71), за ч. 2 ст. 126 (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) (а.о.с. 98, т. 2 а.п. 75), за ч. 6 ст. 121 (експлуатація транспортного засобу без номерного знака) (а.о.с. 98, т. 2 а.п. 76), за ст. 173 (дрібне хуліганство) (а.о.с. 81) та за ст. 175-1 (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) (а.о.с. 194) КУпАП, є умисними, потягли за собою адміністративні стягнення на ОСОБА_3 , а тому свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Тому посилання ОСОБА_3 на те, що він вчинив їх неумисно, є неспроможними, оскільки характер перелічених правопорушень свідчить про те, що ОСОБА_3 при їх вчиненні усвідомлював протиправний характер своїх дій (поява у громадському місці у п`яному вигляді, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, експлуатація транспортного засобу без номерного знака, дрібне хуліганство, куріння тютюнових виробів у заборонених місцях), передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Саме тому усі вказані правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Крім того, чотири з п`яти умисних правопорушень ОСОБА_3 вчинив після застосування до нього аж двох 05.09.2016 р. (а.о.с. 34) та 04.10.2016 р. (а.о.с. 42) письмових попереджень про скасування випробування, при необхідному лише одному такому попередженні (ч. 2 ст. 166 КВК).

25.Лише одне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП (експлуатація транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком) (а.о.с.165, т. 2 а.п. 79), вчинене ОСОБА_3 30.06.2018 р., можна віднести до необережних, а, отже, і хоча і потягло за собою адміністративне стягнення, але не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, а тому судом до уваги не береться.

26.Враховуючи, що усі постанови у перелічених справах про адміністративні правопорушення є чинними і не скасованими, то суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що він з ними не погоджується.

27.Отже, вчинення ОСОБА_3 протягом іспитового строку п`ятьох умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, в силу абз. 2 ч. 3 ст.166 КВК слід вважати систематичним вчиненням правопорушень, що свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.

28.Таким чином, оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був повідомлений про наслідки систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, та/або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Однак, незважаючи на застосовані до нього письмові попередження після неявки на реєстрацію та вчинення адміністративного правопорушення, засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку свідомо продовжив вчиняти чисельні умисні правопорушення, які потягли адміністративні стягнення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості своєю поведінкою довести виправлення без застосування призначеного йому судом покарання шляхом виконання покладених на нього обов`язків та шляхом невчинення систематично адміністративних правопорушень, а факт систематичного вчинення, незважаючи на неодноразові попередження, умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного вироком суду покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2.ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2016 р. за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
3.Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання, зарахувати йому у строк покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років строк тримання його під вартою у цьому кримінальному провадженні з 09 березня 2019 року по 18 вересня 2020 року.

4.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_8 затримати та взяти під варту.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 30 жовтня 2020 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1