Справа № 462/7013/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1334/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо нездійснення процесуальних дій,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо нездійснення процесуальних дій.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що у даному випадку заяву про злочин подано ОСОБА_6 05.11.2020, початком можливого допущення уповноваженою особою Залізничного ВП бездіяльності за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення (невнесення відомостей до ЄРДР), та відповідно початком процесуального строку, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України, для подання скарги на таку бездіяльність, є 07.11.2020, тоді як він звернувся до суду першої інстанції вже 06.11.2020.

Окрім цього, заява ОСОБА_6 , як вбачається з супровідного листа Залізничного ВП ГУНП у Львівській області № 11579/38/01-20 від 06.11.2020, про надання слідчому судді матеріалів для розгляду скарги, зареєстрована в ІТС ІПНП о 16.46 год. 05.11.2020, а він звернувся до суду зі скаргою електронною поштою 06.11.2020 о 10.25 год., коли ще не закінчився 24-годинний строк після подання заяви для реєстрації відомостей в ЄРДР.

Аналіз наведених обставин і їх правового регулювання дає підстави для висновку, що дана скарга подана ОСОБА_6 ще до початку, тобто поза межами строку, протягом якого він має право на подання такої скарги.

За таких обставин доводи скарги про те, що на час розгляду такої скарги щодо імовірного настання процесуального строку, для виконання вимог положення ч.1 ст.214 КПК України, суду першої інстанції слід було з`ясувати відомості про те чи виконано вимоги в частині внесення відомостей до ЄРДР, і за умови, якщо не внесено, зобов`язати внести такі відомості, є неприйнятними та такими, що не ґрунтуються на положеннях процесуального закону і суперечать засадам кримінального провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді як незаконну. У разі необхідності поновити строк апеляційного оскарження.
Свої вимоги мотивує тим, що він, як потерпілий, подав в присутності ОСОБА_7 заяву про злочин до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, однак такі відомості не були внесене дізнавачем ОСОБА_8 до ЄРДР. Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю уповноваженої особи, ним, 06.11.2020 до Залізничного районного суду м. Львова, була подана скарга на такі дії у зв`язку з порушенням права на захист, а саме порушення вимог п.1 ч.2 ст. 55 КПК України, а також визнання дій протиправними через імовірне невнесення відомостей до ЄРДР, в аспекті настання на час розгляду судом процесуальних строків, щодо злочинної бездіяльності інспектора - дізнавача ОСОБА_8 , та зобов`язати вчинити такі дії за ст. 214 КПК України.
Апелянт вважає, що слідчий суддя своїм рішенням, по його скарзі, грубо порушує законодавство, гарантоване державою право на доступ до судового захисту, оскільки вчинив перешкоду у доступі до правосуддя в спосіб не передбачений чинним законодавством, а тому таку ухвалу слід скасувати. Даною ухвалою суддя позбавив його на судовий захист в порушення ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на безсторонній суд. Суд не забезпечив рівність сторін і не був безсторонній. Втаємничення слідчих дій від потерпілого і не надсилання йому постанови про (не) визнання потерпілим та здійснення тиску на слідчого суддю є доказом корупційних і більше того, злочинних дій інспектора - дізнавача ОСОБА_8 в захист злочинця. Апелянт зазначає, що суддя не був у нарадчій кімнаті. П`ятиденний строк на оскарження ухвали пропущений не з його вини.
ОСОБА_6 був належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції шляхом скерування повідомлення на електронну пошту зазначену в апеляційній скарзі, однак в суд не прибув з невідомих причин, клопотань про перенесення слухання справи в суд апеляційної інстанції не подавав.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи те, що слухання справи 09.11.2020, за скаргою ОСОБА_6 , відбулося без його участі, на підставі поданого ним 09.11.2020 клопотання, а копію ухвали ОСОБА_6 отримав 16.11.2020 (згідно зворотного повідомлення а.с.16), відповідно апеляційна скарга ним була подана 20.11.2020 шляхом скерування на електронну пошту суду апеляційної інстанції, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення цього строку окремому вирішенню не підлягає.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 05 листопада 2020 року в м. Львові ОСОБА_6 в приміщенні поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, було подано усну заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо невстановленої посадової особи на ім`я « ОСОБА_9 » про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 383 КК україни (а.с. 9-10). Заяву прийняла та зареєструвала 05.11.2020 дізнавач-інспектор СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 оформивши при цьому протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

У подальшому, ксерокопію протоколу від 05.11.2020, за підписом начальника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_11 , на вимогу судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_12 , був скерований у суд першої інстанції, де його зареєстрували 06.11.2020 об 11:20 год. (а.с.8)

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві ОСОБА_6 обставини, щодо бездіяльності слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, яке полягало у невиконанні службового обов`язку, в порушення вимог п.1 ч.2 ст.55 КПК України, тобто у невизнанні ОСОБА_6 потерпілим і у не вручені йому відповідної пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, є передчасними, оскільки з моменту подачі заяви про злочин не минуло 24 годин, які надані слідчому чинним законодавством для прийняття відповідного рішення по заяві. Однак ОСОБА_6 не було дотримано даного часового проміжку, і вже наступного дня, тобто 06.11.2020, ним було подано скаргу в суд першої інстанції на бездіяльність слідчого чи не вчинення нею певних дій.

З таким висновком слідчої судді колегія суддів погоджується.

Згідно ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
В свою чергу, приписами ст.214 КПК України врегульовано процедуру початку досудового розслідування.
Так, відповідно до ч.1-2 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, враховуючи вимоги частини 2 статті 26 КПК України, слідчі судді не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення та дав повну, розгорнуту , вмотивовану відповідь на подану ОСОБА_6 скаргу.

Згідно журналу судового засідання від 09.11.2020 вбачається, що слідчий суддя дотримався всіх вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України і рішення приймав у нарадчій кімнаті. Таким чином апеляційні вимоги щодо порушення слідчим суддею таємниці нарадчої кімнати не знайшло свого підтвердження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та підстав для скасування судового рішення не вбачає

Керуючись .ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо нездійснення процесуальних дій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: