ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/2155/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001346 від 03.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого в ОВС ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001346 від 03.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України.
Згідно ухвали застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60днів - до 23.01. 2021 року включно, без визначення розміру застави.
На зазначену слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також застосувати та визначити розмір застави.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що з висновком слідчого судді та оскаржуваною ухвалою не згоден та вважає обраний запобіжний захід занадто суворими. Вважає, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Зазначає, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки (зі слів) ОСОБА_11 .
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відділом ОВС СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001346 від 03.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України.
24.11.2020 о 17.40год. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_11 .
25.11.2020 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні за кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого (вимагання), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також у закінченому замаху на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
26.11.2020 слідчий в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_11 та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні злочинів, один з яких є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 7років. Враховуючи відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього постійного стабільного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2016 за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.07.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до 7 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 16.04.2020 у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання, а також враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим,є ймовірність того, що ОСОБА_11 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності;знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання.
Враховуючи тяжкість покарання за злочини, згідно пред`явленої підозри, а також відомості про особу підозрюваного і разом з цим те, що інкриміноване кримінальне правопорушення має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 , слідчий суддя слушно зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_11 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований. Крім того також враховано те, що ОСОБА_11 відмовляється співпрацювати зі слідством, оскільки під час допиту в якості підозрюваного від дачі показань він відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Слідчий суддя, враховуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_11 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочині, які інкримінуються підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, а також підозрюваного, який від дачі будь-яких показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 189, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 146 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щобарешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Крім того, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , а також потерпілий ОСОБА_8 повідомили про те, що у зв`язку злочинною діяльністю ОСОБА_11 сім`ї потерпілих знаходяться у постійному страху за своє життя та здоров`я.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи захисника щодо необхідності застосування до ОСОБА_11 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі дійшов висновку щодо неможливості визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини вчинено із погрозою застосування насильства.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді