Справа № 635/8503/20
Провадження № 1-кс/635/236/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвокатів-захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 14.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 14.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що У провадженні СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000591 від 14.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 14.12.2020 близько 06 години 35 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи неподалік вулиці Енергетиків в смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області побачив потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла по вулиці у бік місця свого роботи ПАТ"КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС", який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Кільцева, 41, в цей час ОСОБА_7 керуючись раптово виниклим умислом спрямованим на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), розуміючи, що потерпіла ОСОБА_8 знаходиться в малолюдному місці та його злочинні дії не будуть ніким помічені та припинені, наздогнав останню ззаду та схопив її руками за одяг та повалив на землю після чого утримуючи потерпілу за одяг, застосовуючи до неї фізичне насильство, став її тягти в кущі, розташовані неподалік вулиці Енергетиків в смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області, де продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), погрожуючи потерпілій ОСОБА_8 фізичною розправою у випадку її супротиву та спроб покликати на допомогу, вступив з останньою проти її волі у статевий зв`язок неприроднім способом (орально), таким чином вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи потерпілої ОСОБА_8 , з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Після чого, ОСОБА_7 , керуючись єдиним злочинним умислом та продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), зняв з потерпілої ОСОБА_8 її штани та нижню білизну, при цьому долаючи опір потерпілої фізичним примусом та продовжуючи погрожувати останній фізичною розправою у випадку її супротиву та спроб покликати на допомогу, вступив з нею, проти її волі, в статеві зносини природнім шляхом (вагінально), вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи потерпілої ОСОБА_8 , з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Крім того, 14.12.2020 близько 06 години 45 хвилин (більш точний час у ході досудового розслідування не виявилось можливим встановити), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи неподалік вулиці Енергетиків в смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області вчинивши стосовно потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілої, а саме сумки потерпілої в якій знаходились матеріальні цінності, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме утримуючи потерпілу за одяг та шию, вихопив з рук ОСОБА_8 її сумку в якій знаходився гаманець із грошовими коштами в сумі 600 грн. та мобільним телефоном ТМ «HUAWEI», після чого з місця вчинення злочину з майном зник, заподіявши своїми злочинними дія потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень злочинів обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.12.2020 ОСОБА_7 затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України та 14.12.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст.152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникнення в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) та ч.2 ст.186 КК України - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
16.12.2020 ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.02.2020, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів в сумі 42 040 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень). Судове рішення в частині визначення розміру застави скасоване ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.12.2020.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області, громадянин України, українець, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, раніше не судимий.

Оскільки строк застосування запобіжного заходу закінчується 11.02.2021, а завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо внаслідок складності кримінального провадження, так як потрібно виконати вимоги, передбачені ст.290 КПК України, оскільки для його неупередженого завершення необхідно завершити проведення низки призначених експертних досліджень та виконати інші слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення істини у справі. У зв`язку з чим, 04.02.2021 керівником Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто до 14.03.2021.

У зв`язку з наведеним потрібно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, метою застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом запобігання ризикам, передбаченим пп.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 (трьох) до 5 (п`яти), тобто у вчиненні нетяжкого злочину та ч.2 ст.186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 4 (чотирьох) до 6 (шести), тобто у вчиненні тяжкого злочину, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, та без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. У даному випадку продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 , може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілу та свідків, які викривають його у вчиненні злочинів, тобто незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_7 мешкає на одному сходовому майданчику з потерпілою ОСОБА_8 , в зв`язку з чим враховуючи характер злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи може негативно впливати на потерпілу та перешкоджати її нормальній життєдіяльності. В даному випадку продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак, ризики, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зникли та не зменшилися, і, зважаючи на вищевикладені факти виправдовують його тримання під вартою.

Наведене свідчить також і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі потерпілої), а також забезпечення неупередженого судового розгляду у розумні строки, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на наведене прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Захисники-адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та підтримали позицію свого підзахисного та просили змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Так, захисником-адвокатом ОСОБА_5 в обґрунтування своєї позиції долучено матеріали характеризуючи особу ОСОБА_7 , а також звернуто увагу суду на те, що його підзахисний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки - мешкає з матір`ю, бабусею, сестрою та цивільною дружиною, має базову загальну середню та вищу освіту, працював спочатку слюсарем, а потім продавцем-консультантом, характеризується позитивно за місцем мешкання, має добру репутацію, є інвалідом 3 групи (інвалідом дитинства) за діагнозом «Синдром Альпорта, сімейна форма, вроджена аномалія ОМВС», за станом здоров`я не може проживати в одній кімнаті із членами свої родини, в тому числі ізольованій квартирі.

Також захисник-адвокат ОСОБА_5 наголосив, що в умовах СІЗО ОСОБА_7 не може триматися у зв`язку із його діагнозом, працівники СІЗО не надають йому належну медичну допомогу, а відтак є всі підстави вважати, що йому необхідно обрати альтернативний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. На його думку підозра є необґрунтованою з тих підстав, що є розбіжності у показаннях підозрюваного та потерпілої, не чітко визначено місце події, відсутні ознаки грабіжу, на сьогоднішній день відсутній результатів експертизи, не встановлено у повному обсязі особу потерпілої.

При розгляді заявленого слідчим клопотання суд враховує наступне.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 3, 4 ст. 199 КПК України).

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст.5,1(с), поліція незобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також необов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п.32, SeriesA, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28.10.1994, п.55, Series A, № 300-A).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Одночасно, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Вислухавши в судовому засіданні думку учасників процесу, дослідивши надані ними документи, суд вважає, що відносно ОСОБА_7 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також наявні ризики, передбачені п. 1), п. 3), ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають суду достатні підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії передбачені п. 1), п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків, потерпілу. Вказані ризики існували при обранні ОСОБА_7 міри запобіжного заходу і, на переконання суду, продовжують існувати на теперішній час.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який закінчується 11.02.2020.

При обранні судом підозрюваному ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була досягнута рівновага між загальними інтересами суспільства та правами підозрюваного передбаченими ст. 5 ч. 1 п. b), п. с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (ратифікованої законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.) та ст. 2 ч. 3 Протоколу № 4 цієї Конвенції, і, втручання в особисту свободу підозрюваного ОСОБА_7 , являлося пропорційним законній переслідуваній меті, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Обмеження, встановлені підозрюваному ОСОБА_7 ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2020 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки і підтримання публічного порядку, а також з метою запобігання вчинення ним інших злочинів.

Суд зазначає, що про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків шляхом застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою, а також, те, що з урахуванням виняткової складності кримінального провадження та великим обсягом процесуальних, слідчих дій, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу неможливо, у зв`язку із чим клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 14.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.03.2021 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_7 в той саме строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 05.02.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1