Дата документу 24.09.2020 Справа № 330/2828/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №330/2828/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/917/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Азовське Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який не працює, має середню спеціальну освіту, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та виправдано його у зв`язку з тим, що не доведено вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання та встановити іспитовий термін на строк 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що з диспозиції ч.1 ст. 263 КК України убачається, що об`єктивною стороною складу злочину є носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Так, в ході судового розгляду судом першої інстанції під час ухвалення виправдувального вироку не взято до уваги протокол обшуку від 05 вересня 2018 року та додаток до нього (відеозапис), відповідно до якого, перед початком проведення обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 особа, яка знаходилась за вказаною адресою, яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , подзвонила останньому та повідомила, що приїхали працівники поліції проводити обшук та запитала, чи зберігається за вищевказаною адресою зброя, на що ОСОБА_6 їй по телефону на гучному зв`язку повідомив, що в його кімнаті знаходиться рушниця, яка належить ОСОБА_10 , після чого вказану зброю у названій кімнаті обвинуваченого ОСОБА_6 працівниками поліції виявлено та вилучено. Крім того, під час проведення обшуку ОСОБА_11 поясняла, що вищевказану зброю її син обрізав.

Також в судовому засіданні судом не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_12 , яка зазначила, що вона разом з іншою особою була присутня під час проведення обшуку за вищевказаною адресою. Під час проведення обшуку, жінка, в будинку якої проводився обшук, зателефонувала своєму синові та запитала в нього, чи є в будинку зброя, на що обвинувачений їй повідомив, що в його кімнаті знаходиться рушниця в розібраному стані. Після чого вона разом з іншим понятим та працівниками поліції пройшли до вказаної її сином кімнати, в якій виявлено та вилучено рушницю.

Крім того, суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який вказав на те, що обвинуваченого ОСОБА_6 він знає як мешканця смт.Кирилівка. Так, знаходячись в с.Азовське в парку на лавці, він почув розмову обвинуваченого ОСОБА_6 з іншим чоловіком про зброю, а саме: про мисливську рушницю та пістолет, та останній просив іншого чоловіка допомогти їх продати. Після чого про вказану розмову він повідомив працівнику Кирилівського відділення поліції ОСОБА_14 .

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 знав про існування рушниці та місце її знаходження.

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити диски з аудіозаписами фіксації судового процесу.
Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування встановлено, що 05 вересня 2018 року в денний час доби, знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , маючи умисел на зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: обріз мисливської рушниці ТОЗ-Б, 16 калібру № НОМЕР_1 , який згідно із висновком експерта №2-701 від 23 листопада 2018 року, є переробленою гладкоствольною вогнепальною зброєю, переробка якої полягає в зменшенні саморобним способом довжини блоку стволів до залишкової 477 мм та видалення прикладу, придатна для проведення пострілів та 147 патронів, які згідно із висновком експерта №2-701 від 23 листопада 2018 року, є боєприпасами, а саме спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, що призначені для стрільби із стрілецької нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру, виготовлені промисловим способом, придані до стрільби, які ОСОБА_6 продовжував зберігати без передбаченого законом дозволу до 12 години 45 хвилин 05 вересня 2018 року, коли працівниками поліції при проведенні санкціонованого обшуку будинку АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказану вогнепальну зброю та боєприпаси.
Органом досудового слідства такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України

Заслухавши:

доповідь судді;

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, просила цю скаргу задовольнити, при цьому зазначила, що вимога процесуального прокурора про дослідження дисків з аудіо записами фіксації судових засідань є недоцільною, разом з тим, просила апеляційний суд повторно дослідити інші докази протокол обшуку від 05 вересня 2018 року, висновок експерта №2-701 від 23 листопада 2018 року;

обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, вказавши на те, що докази були досліджені судом першої інстанції, цим доказам надана відповідна правова оцінка, що відображено у вироку суду,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані в провадженні докази у їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України за недоведеністю вчинення останнім вказаного кримінального правопорушення.
При цьому, суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав та пояснив, що наприкінці літа на початку вересня 2018 року о 12-13 годині йому зателефонувала матір ОСОБА_11 та повідомила, що у них працівниками поліції проводиться обшук. Мати повідомила, що шукають зброю, якісь дві рушниці та ще щось. Після цього він сказав матері, що у них таких речей немає, але можливо, щось є в речах вітчима ОСОБА_15 , та повідомив, щоб вони подивились в дитячій кімнаті. В цей час він їхав на автомобілі із міста Мелітополь до смт Кирилівка. Коли він приїхав, то обшук фактично було завершено, всі вилучені речі запаковані. Звідки у матері в будинку рушниця та патрони, йому достеменно не відомо, але логічно він припускає що це можливо речі вітчима ОСОБА_15 , який помер у 2014 році. ОСОБА_15 був мисливцем та він бачив у нього в дитинстві патронташ. З ОСОБА_15 він не був в добрих відносинах, а тому не знає, які в нього були речі. Після смерті ОСОБА_15 він з матір`ю його речі не переглядав і не знав про існування рушниці та патронів. Крім того, приблизно за місяць до смерті вітчима він переїхав до м.Мелітополь. З 2014 року та до початку 2019 року він проживав у м.Мелітополі, в тому числі, на час проведення обшуку. Вилучені під час обшуку обріз рушниці та патрони йому не належать та він їх не зберігав. Показання свідка ОСОБА_13 вважає недостовірними, оскільки йому платять працівники поліції та він дає показання, які їм потрібні. Повністю заперечує можливість таких подій, про які повідомив свідок ОСОБА_13 .
На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання свідків та письмові докази.
Свідок ОСОБА_11 надала показання, що обвинувачений є її сином. По АДРЕСА_1 вона постійно проживає приблизно з 1996 року. Дату проведення обшуку вона не пам`ятає. Коли приїхали працівники поліції, то повідомили, що у них є дозвіл на обшук та вони шукають зброю. Вона відразу зателефонувала сину ОСОБА_16 та повідомила, що до них прийшли працівники поліції з обшуком, що шукають зброю. Син повідомив, що приїде приблизно через 30 хвилин. Під час обшуку в дитячій кімнаті знайшли рушницю, яка була в розібраному стані, в домоволодінні в підсобному приміщенні знайшли патрони та ще щось. Вважає, що вказані речі належать її покійному чоловіку ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя чоловіка вона бачила в нього предмет зовні схожий на рушницю. Так, чоловік сидів у дворі в бесідці з друзями та покликав її, при цьому показав їй рушницю та сказав, щоб вона подивилась, що в нього є. Вона попросила його, щоб він прибрав рушницю, та з того часу та до проведення обшуку вона більше її не бачила. Цю рушницю вона не пам`ятає та не може впізнати. Патронів вона ніколи не бачила, але допускає, що вони належали ОСОБА_15 . Вона ніколи не бачила рушницю у сина ОСОБА_16 , останній її ніколи не брав. Коли після обшуку вона розмовляла з сином, то прийшли до висновку, що рушниця та патрони належали її покійному чоловіку ОСОБА_15 . Підтверджує факт, що з 2014 року та до часу проведення обшуку її син ОСОБА_6 проживав у м.Мелітополі.
Свідок ОСОБА_17 надала показання про те, що вона була дружиною ОСОБА_18 , який доводився сином ОСОБА_15 . Її чоловік ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя чоловіка вона знайшла в його речах рушницю та останній пояснив, що вона належить йому. Приблизно в 2009-2010 році її чоловік потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та відвіз рушницю батьку - ОСОБА_15 , оскільки розумів, що її можуть знайти працівники поліції. На той час останній проживав з дружиною ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_16 . Патронів до рушниці у нього не було, вона їх не бачила. Рушницю впізнати на цей час не зможе.
Свідок ОСОБА_12 надала показання, що вона відпочивала в смт Кирилівка, де познайомилась з ОСОБА_19 . До них під`їхали працівники поліції та запросили прийняти участь під час проведення обшуку в якості понятих. Вони та 5 працівників поліції під`їхали до одного із домоволодінь в смт Кирилівка. Вийшла жінка, її ознайомили з дозволом на обшук, роз`яснили права учасникам. Під час обшуку в будинку знайшли рушницю в розібраному вигляді. Жінка стверджувала, що це рушниця її покійного чоловіка. В підсобному приміщенні знайшли коробку з патронами. Коробка на 150 шт, але три патрони були відсутні, тобто 147 патронів. Також там знайшли пістолет. Жінка повідомила, що їй не відомо, що це за патрони та пістолет і кому вони належать. Під час обшуку жінка телефонувала своєму сину та повідомила про обшук та що шукають зброю. Вона не чула, що жінці казав син, але після розмови вона провела працівників поліції в одну із кімнат будинку, де в пуфі знайшли рушницю в розібраному вигляді.
Свідок ОСОБА_13 надав показання, що обвинуваченого він знає, як мешканця смт. Кирилівка, але особисто з ним не знайомий. В серпні-вересні 2018 року він прийшов у парк в с.Азовське напроти магазинів, де присів на лавку з пляшкою пива. Біля на нього на сусідній лавці на відстані приблизно 1,5 метри сиділи два чоловіка. Він став випадковим свідком розмови. Один із чоловіків, розповідав другому чоловіку, що в нього є дві рушниці та пістолет та просив допомогти їх продати. Розмова продовжувалась приблизно 20 хвилин. Весь цей час він сидів на сусідній лавці та пив пиво. Після цього він відійшов та зателефонував працівнику Кирилівського ВП ОСОБА_14 та повідомив про почуту ним розмову. Через деякий час ОСОБА_14 приїхав та він йому показав цих хлопців. Обвинуваченого ОСОБА_6 він впізнає як чоловіка, який в той день розповідав за рушниці та пістолет іншому чоловіку. Пояснив, що він їздить як свідок на запрошення працівників поліції за що йому останні інколи платять кошти за виклик приблизно 100 грн. За інформацію по рушниці йому нічого не платили, але подякували.
З довідки старшої по будинку, завіреної директором КП «Жилмасив» ОСОБА_20 від 26 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2014 року.
Згідно з довідкою Кирилівського селищного голови №132 від 26 грудня 2018 року до складу сім`ї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 входить мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з протоколом обшуку від 05 вересня 2018 року та додатку до протоколу (відеозапису), під час проведення обшуку по АДРЕСА_1 , власнику будинку було запропоновано видати зазначену в ухвалі суду від 04 вересня 2018 року вогнепальну зброю. ОСОБА_11 повідомила, що не володіє інформацією з приводу зберігання зброї. Під час проведення обшуку в господарчому приміщенні виявлено та вилучено металевий предмет зовні схожий на стартовий пістолет зі слідами іржі, сто сорок сім предметів зовні схожі на патрони на патрони до мілкокаліберної зброї, металеві кайданки з ключем. В приміщенні спальної кімнати в середині розкладного пуфа виявлено сім розбірних частин з рушниці зі слідами пилу та іржі.
Згідно з висновком експерта №2-701 від 23 листопада 2018 року судової балістичної експертизи, наданий на дослідження пістолет не є вогнепальною зброєю, являється сигнальним (стартовим) пістолетом ІЖ-СПЛ № НОМЕР_2 , виробництва Іжевського механічного заводу СРСР. Наданий на дослідження предмет являється переробленою гладкоствольною вогнепальною зброєю, а саме: обрізом мисливської рушниці ТОЗ-Б, 16 калібру № НОМЕР_1 . Переробка полягає в зменшені саморобним способом довжини блоку стволів до залишкової 477 мм та видалення прикладу. Наданий обріз рушниці придатний до проведення пострілів. Надані на дослідження 147 патронів є боєприпасами, а саме: спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22LR), що призначені для стрільби зі стрілецької нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру, патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби з стрілецької нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру, патрони виготовлені промисловим способом, патрони придатні до стрільби.
Також судом першої інстанції під час судового розгляду були оглянуті речові докази, а саме: сигнальний (стартовий) пістолет ІЖ-СПЛ № НОМЕР_2 , обріз мисливської рушниці ТОЗ-Б, 16 калібру № НОМЕР_1 , 140 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм та 7 стріляних гільз.
Дослідивши вищевказані докази як кожен окремо так і у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці докази не підтверджують поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вищевказаному правопорушенні.
При цьому суд обґрунтовано звернув увагу на те, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 не вказали безпосередньо на ОСОБА_6 , як на особу, якій належать знайдені працівниками поліції під час проведення обшуку рушниця та патрони. Свідки зазначали, що рушниця належить або покійному ОСОБА_15 , або його сину покійному ОСОБА_18 , а не обвинуваченому ОСОБА_6 .
Зокрема, свідок ОСОБА_11 зазначила, що рушниця та патрони належать її покійному чоловіку ОСОБА_15 , у якого за його життя вона бачила предмет зовні схожий на рушницю. Вона ніколи не бачила рушницю у сина ОСОБА_16 , останній її ніколи не брав. Підтвердила, що з 2014 року та до часу проведення обшуку її син ОСОБА_6 проживав в м.Мелітополі.
Показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 , яка зазначила, що її чоловік, якому належала рушниця, відвіз її батьку ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_12 зазначила, що жінка ( ОСОБА_11 ) стверджувала, що рушниця належить її покійному чоловіку, та кому належать патрони та пістолет їй не відомо.
В наданих прокурором доказах немає об`єктивних даних про те, що ОСОБА_6 дійсно проживав за місцем своєї реєстрації. В той же час, стороною захисту надані відомості про те, що ОСОБА_6 проживає в іншому населеному пункті - у м.Мелітополі. Ці відомості ніким не спростовані.
Достатніх та переконливих доказів про те, що саме ОСОБА_6 зберігав вилучені під час обшуку речі за місцем своєї реєстрації, в матеріалах провадження немає.
Суд обґрунтовано поставився критично до показань свідка ОСОБА_13 оскільки вказаний свідок повідомив суду, що він співпрацює з працівниками поліції, в т.ч. і за грошову винагороду, тому є підстави сумніватися в його неупередженості, відповідно і у достовірності його показань. Показання вказаного свідка про обставини, за яких йому стало відомо про те, що ОСОБА_6 зберігає зброю та бажає її продати, є сумнівними, та нічим об`єктивно не підтверджуються.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на таке.
Свідок ОСОБА_13 вказав на те, що про почуту ним у серпні-вересні 2018 року розмову двох хлопців, серед яких був ОСОБА_6 , він повідомив працівнику Кирилівського ВП ОСОБА_14 , якому в подальшому і показав вказаних хлопців.
З матеріалів провадження неможливо однозначно встановити, що стало приводом для початку даного кримінального провадження.
Витяг з ЄРДР в цих матеріалах відсутній, в той же час, міститься рапорт працівника Кирилівського ВП ОСОБА_21 від 31 серпня 2018 року про те, що під час підготовчого етапу профілактичних заходів «зброя та вибухівка» отримана інформація про те, що ОСОБА_6 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 незаконно зберігає вогнепальну зброю.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи прокурора в апеляційній скарзі про протилежне, є безпідставними.
Твердження прокурора про те, що суд не дав оцінку показанням свідка ОСОБА_12 , суперечать змісту оскаржуваного вироку.
Доводи прокурора про те, що наданими стороною обвинувачення доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_6 знав про існування рушниці та місце її знаходження, жодним чином не спростовують висновків суду щодо недоведеності вини ОСОБА_6 .
З цього приводу суд першої інстанції обґрунтовано вказав у вироку на те, що сама по собі обізнаність обвинуваченого про наявність за місцем мешкання його матері зброї та боєприпасів, не утворює складу інкримінованого останньому правопорушення.
При апеляційному розгляді сторони погодились з тим, що зміст досліджених судом доказів у вироку викладений вірно.
Відомостей про те, що докази судом першої інстанції досліджені неповністю або з порушеннями, в матеріалах провадження відсутні, не вказує про таке і прокурор в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене та вимоги ч.3 ст.404 КПК України, підстави для задоволення клопотання прокурора, який подав апеляційну скаргу, та клопотання прокурора, який брав участь при апеляційному розгляді, про повторне дослідження доказів, відсутні.
Згідно з матеріалами провадження, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини провадження та надані сторонами докази, у встановленому законом порядку вирішив всі клопотання учасників провадження, наприкінці судового розгляду сторони не заперечували проти завершення з`ясування обставин провадження і перевірки їх доказами.
На думку колегії суддів, вищевказані клопотання прокурора обумовлені незгодою сторони обвинувачення з прийнятим судовим рішенням і висновками суду, викладеними в цьому рішенні, що, у розумінні положень ч.3 ст.404 КПК України, само по собі не є підставою для повторного дослідження обставин провадження і наявних у провадженні доказів при апеляційному розгляді.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а відповідно і підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.
Істотних порушень процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та виправдано, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4