Ухвала
Іменем України
3 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 236/851/20
провадження № 51- 3319 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року та ухвалу судді Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 липня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 20 липня 2020 року, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань та конкретних вимог до суду касаційної інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 20 липня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 у скарзі просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, поновити йому строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зобов`язати Краснолиманський міський суд розглянути його клопотання про поновлення строку та відкрити провадження за нововиявленими обставинами, однак така вимога з урахуванням ст.436 КПК не є конкретною до суду касаційної інстанції в частині скасування оскаржуваних судових рішень та не узгоджується з повноваженнями Суду в частині поновлення строку і покладення зобов`язань на суд першої інстанції. При цьому, також ним не була зазначена вимога щодо ухвали судді апеляційного суду, копія якої надана до скарги.

Суд вказав в ухвалі про необхідність засудженому уточнити свою вимогу в частині скасування оскаржуваних судових рішень.
Суд касаційної інстанції також зазначив, що засуджений ОСОБА_4 у скарзі посилався на розгляд суддею апеляційного суду ОСОБА_5 23 травня 2019 року його заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, участь якого відповідно до вимог КПК є неможливою в одному і тому ж провадженні, також вказував на те, що відповідно до довідки 08 травня 2020 року йому була вручена відповідь апеляційного суду, яка надійшла до Криворізької установи виконання покарань 07 травня 2020 року, що через відсутність у нього відповідної освіти ним була подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами разом з клопотанням про поновлення строку.
Врахувавши наведені доводи скарги та посилання засудженого на положення статей 459, 460 КПК, Суд вказав, що ОСОБА_4 у скарзі не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень статей 412-414, 438 КПК, та не зазначив, які саме норми процесуального закону були не дотримані судами обох інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень.
Крім того, засуджений не навів обґрунтувань про те, яким чином розгляд суддею апеляційного суду ОСОБА_5 його заяви у провадженні № 804/1210/19, перешкодив чи міг перешкодити ухвалити судом першої й апеляційної інстанцій законних і обґрунтованих рішень у даному провадженні (№ 236/851/20).
Суд касаційної інстанції в ухвалі від 20 липня 2020 року вказав, що в порушення вимог ч.5 ст. 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не надав до скарги копію ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року, тому без наявності копії зазначеної ухвали, перевірити його доводи у скарзі в повному обсязі не є можливим.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 липня 2020 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвали суду першої й апеляційної інстанцій, у якій ставить вимогу про скасування лише ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, яка в цілому не є конкретною до суду касаційної інстанції, з огляду на доводи засудженого про незаконність в тому числі й ухвали місцевого суду.
При цьому, засуджений у поданій скарзі хоча й посилається на не дотримання місцевим судом положень статей 459, 460 КПК, упередженість та необ`єктивність суду першої інстанції, який не врахував наведені ним докази у заяві, що дають підстави на перегляд судового рішення щодо нього за нововиявленими обставинами, однак не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень статей 412-414, 438 КПК, та не зазначив, які саме норми процесуального закону були не дотримані судами обох інстанцій при ухваленні рішень, враховуючи те, що заява засудженого про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинамипо суті не була розглянута, оскільки судами були прийняті рішення про повернення заяви та апеляційної скарги ОСОБА_4 у зв`язку з пропуском процесуальних строків, передбачених КПК.
Водночас, скаржник також посилається на необґрунтовану відповідь Донецького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року в частині пропуску ним строку апеляційного оскарження і вважає, що зміст цієї відповіді спростовується довідкою адміністрації установи виконання покарання про те, що апеляційна скарга подана ним вчасно. Однак, при цьому засуджений не навів обґрунтувань, яким чином зазначена відповідь апеляційного суду могла вплинути або вплинула на обґрунтованість та законність оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до ч.5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
Як вбачається із скарги, засуджений ОСОБА_4 не надав до скарги копію ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року, про що йому зазначалось Судом в ухвалі від 20 липня 2020 року.
За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 . На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року та ухвалу судді Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3