Cправа № 750/7835/20
Провадження № 1-м/750/3/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року Деснянский районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , засудженого вироком Тушинського районного суду міста Москви від 30 серпня 2017 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28 листопада 2017 року за ч. 1 ст. 105, ч. 1 ст. 158 Кримінального кодексу Російської Федерації, до 9 (дев`яти) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 10 000 рублів

В С Т А Н О В И В :

08 вересня 2020 року Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням, в якому просить:

-визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Тушинського районного суду міста Москви від 30.08.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28.11.2017;
-визначити строк позбавлення волі, що належить відбувати засудженим ОСОБА_5 згідно з Кримінальним кодексом України;
-вирішити питання про виконання вищевказаного вироку в частині відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди;
-вирішити питання щодо стягнення штрафу з ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 засуджено вироком Тушинського районного суду міста Москви від 30.08.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28.11.2017, до покарання у виді 9 років 11 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 105 (вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині), частиною першою статті 158 (крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна) Кримінального кодексу Російської Федерації. 18 серпня 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 2815/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого громадянина України ОСОБА_5 відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 23.06.2020 за № 06-70193/20, тому з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України, вирок суду іноземної держави підлягає приведенню у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому клопотанні зазначено прохання про розгляд справи за відсутності представника, оскільки за ч. 1 ст. 610 КПК України його явка не є обов`язковою.

Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, захисника засудженого, які не заперечували проти задоволення клопотання, просили визначити ОСОБА_5 правову кваліфікацію діянь за Кримінальним кодексом України за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та визначити покарання в межах санкцій зазначених статтей, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Тушинського районного суду міста Москви від 30.08.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28.11.2017, ОСОБА_5 засуджений:

за ч. 1 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації (вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій особі) до 9 років 11 місяців позбавлення волі без обмеження волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму;

за ч. 1 ст. 158 Кримінального кодексу Російської Федерації (крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна) до штрафу в розмірі 10 000 рублів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кримінального кодексу Російської Федерації, покарання у виді штрафу постановлено виконувати самостійно.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання визначено з 30 серпня 2017 року та в строк відбування покарання зараховано час фактичного затримання, затримання в порядку ст. 91-92 КПК РФ та тримання його під вартою в період з 12 лютого 2017 року по 30 серпня 2017 року. Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на період до вступу вищезазначеного вироку в законну силу залишено без змін.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 83 195 рублів в рахунок погашення матеріальної шкоди та 1 000 000 рублів в рахунок погашення моральної шкоди, а всього 1 083 195 рублів.

Апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28.11.2017 зазначений вирок змінено, а саме, в частині уточнення прізвища потерпілої як ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 подав заяву про переведення його для подальшого відбування покарання в Україні.

За інформацією Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Згідно з матеріалами клопотання початком відбування покарання ОСОБА_5 є 12.02.2017, кінець строку відбування покарання 12.01.2027. Станом на 11 березня 2020 року відбута частина покарання становить 3 роки 29 днів, не відбута частина 6 років 10 місяців 1 день.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно положень статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22 вересня 1995 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
Пунктом «b» частини 1, частиною 3 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції. Виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.
Пунктами «а», «с», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також зараховується у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, і не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований вимогами ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених ч. 4 ст. 610 КПК України.
Враховуючи, що умови передачі, визначені ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, дотримані, ОСОБА_5 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності та є остаточним рішенням, строк покарання, який має відбувати засуджений, становить більше шести місяців, засуджений ОСОБА_5 згодний на передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, діяння, на підставі яких щодо нього було винесено вирок, є кримінальними злочинами згідно із законодавством України та були б кримінальними злочинами у разі вчинення на її території, а також те, що і держава винесення вироку Російська Федерація, і держава виконання вироку Україна, згодні на передачу засудженої особи, суд дійшов висновку про приведення вироку у відповідність із законодавством України.
За викладених у вироку Тушинського районного суду міста Москви від 30 серпня 2017 року обставин дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:
за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років;
за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), санкція статті якої передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років ( у редакції КК України станом на 05.01.2017 року).
Виходячи із того, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд з урахуванням положення п. 1 ч. 4 ст. 610 КК України, приходить до висновку про визначення засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, що підлягає сплаті ним згідно з Кримінальним кодексом України, у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.

Положення ч. 2 ст. 71 Кримінального кодексу Російської Федерації щодо самостійного виконання покарання у виді штрафу відповідають вимогам ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України, а належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, у зв`язку з чим суд не визначає засудженому вид виправно-трудової колонії для відбування покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України за наявності відповідного клопотання при розгляді питання про відбування покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову.

Вироком суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто 83 195 рублів в рахунок погашення матеріальної шкоди та 1 000 000 рублів в рахунок погашення моральної шкоди, а всього 1 083 195 рублів. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.10.2020 один російський рубль дорівнює 0,36596 грн. Таким чином, 1 083 195 російських рублів складає в українській валюті 396 406 грн., які і підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , з яких 30 446 грн. матеріальна шкода та 365 960 грн. моральна шкода.
Згідно інформації виправної колонії за місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_5 на виконання покарання у виді штрафу погашено 3 968,46 рублів, що складає 1 467 грн., залишок непогашеної суми становить 6 031,54 рублів, що складає 2 207 грн. В рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди погашено 13,73 рублів, що становить 4 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 372, 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Вирок Тушинського районного суду міста Москви від 30 серпня 2017 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_5 привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_5 вважати засудженим:
за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 (дев`яти) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 30 серпня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк тримання його під вартою з 12 лютого 2017 року по 30 серпня 2017 року та рахувати початок строку відбування ним покарання з 12 лютого 2017 року.

Надати дозвіл на виконання вироку Тушинського районного суду міста Москви від 30 серпня 2017 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28 листопада 2017 року, в частині стягнення з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 30 446 грн та моральної шкоди у розмірі 365 960 грн., а всього 396 406 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та її захисником, а також прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1