Справа № 487/6885/20
Провадження № 1-кс/487/6735/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000457 від 15.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила поновити строк оскарження постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.09.2020 про відмову у допиті ОСОБА_3 у якості потерпілої за кримінальним провадженням №0000457 від 15.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України; скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.09.2020; зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, допитати ОСОБА_3 у якості потерпілої за кримінальним провадженням №0000457 від 15.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що у вказаному кримінальному провадженні її не допитано в якості потерпілої, хоча уповноваженими посадовими особами прокуратури Одеської області внаслідок незаконного втручання до Єдиного реєстру досудових розслідувань їй завдано значну шкоду. 14.08.2020 та 18.09.2020 вона зверталась до слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві з заявами про допит її в якості потерпілої, тільки 29.10.2020 поштою вона отримала постанову слідчого про відмову в допиті її в якості потерпілої. Цю постанову вона вважає незаконною, оскільки слідчий не врахувала положення ст. 55 КПК України, відповідно до якої права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, безпідставно визначивши її статус у кримінальному провадженні як заявника, при цьому не позбавивши її статуса потерпілої шляхом прийняття відповідного рішення у виді постанови слідчого.
ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд скарги за її відсутності.
СлідчийТУ ДБР у м. Миколаєві до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.
З урахуванням положень ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно зі ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Частиною першою статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
ОСОБА_3 просить поновити їй строк на звернення до слідчого судді з вказаною скаргою, оскільки постанова слідчого від 29.09.2020 отримана нею простою поштовою кореспонденцією 29.10.2020. До скарги долучено ксерокопію конверту, де міститься відтиск печатки Укрпошти з датою - 23.10.2020, тобто в цей день конверт ТУ ДБР у м. Миколаєві був зданий на пошту. Оскільки матеріалами скарги не спростовано отримання ОСОБА_3 постанови 29.10.2020р., зі скаргою до слідчого судді ОСОБА_3 звернулась 06.11.2020, надіславши її засобами поштового зв`язку, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 не пропустила строк, визначений ст. 304 КПК України.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, перебуває кримінальне провадженяі №0000457 від 15.05.2020 року за фактом можливого перевищення службових повноважень посадовими особами прокуратури Одеської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
ОСОБА_3 звернулась до слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві з заявами від 14.08.2020 та 18.09.2020, в яких просила допитати її у якості потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.09.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , заявленого в рамках кримінального провадження №0000457 від 15.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит в якості потерпілої, слідчий послалася на те, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні має статус заявника, а тому, відповідно до ст. 60 КПК України, не має права заявляти клопотання про проведенння слідчхї дій. Водночас слідчий роз`яснила ОСОБА_3 право на звернення з окремою заявою про визнання її потерпілою відповідно до підстав, передбачених ст. 55 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що приймаючи таке рішення, слідчий не врахувала положення ч. 2 ст. 55 КПК України, відповідно до якої процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора незалежно від наявності заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 365 КК України внесені за заявою ОСОБА_3 , таким чином, подання ОСОБА_3 , яка вже подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, ще і окремої заяви про залучення до провадження як потерпілої після початку кримінального провадження наведені норми КПК не вимагають.
Крім того, на підставі матеріалів скарги не встановлено, що слідчий виносив постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000457 від 15.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Таким чином, оскаржувана постанова слідчого від 29.09.2020 підлягає скасуванню.
Вимоги скарги про зобов`язання слідчого допитати ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні як потерпілу задоволенню не підлягають, враховучи положення ч.5 ст. 40 КПК України, відповідно до якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий самостійно визначає, з урахуванням обставин кримінального провадження, які слідчі (розшукові) дії слід проводити у кримінальному провадженні. Процесуальна самостійність слідчого обмежена лише випадками, коли його рішення мають потребу в одержанні згоди від прокурора та рішення слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.09.2020 р. про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000457 від 15.05.2020, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 30.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1