УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 Справа №607/3149/20

Провадження №1-в/607/316/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , інспектора Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухваленого Тернопільським міськрайонним судом 09 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку відносноОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 05 лютого 2020 року на виконання Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області надійшов вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 , яким останній засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Крім того, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та повністю приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень і за сукупністю вироків визначено до остаточного відбування ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. В той же час, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року призначене ОСОБА_5 покарання вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2019 року, за клопотанням Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації», замінено на покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт, розпорядження про що прийнято до виконання відділом пробації 11 червня 2020 року.
Поряд з цим, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2020 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року, визначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень; покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень ухвалено виконувати самостійно.
На думку начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 , під час ухвалення вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 09 липня 2020 року не було враховано, що у відносно засудженого ОСОБА_5 , ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року, призначений ОСОБА_5 вироком суду від 28 грудня 2019 року штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, було замінено на покарання у виді 60 годин громадських робіт, тому ініціатор клопотання, посилаючись на положення ч.11 ст.537, ч.14 ст.527, ч.2 ст.529 КПК України, просить вирішити питання про застосування щодо засудженого ОСОБА_5 покарання за наявності кількох вироків з урахуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року.
В судовому засіданні представник Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області подання підтримала та просить його задовольнити.
Прокурор та захисник ОСОБА_6 вважають, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та повністю приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень і за сукупністю вироків визначено до остаточного відбування ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, який слід виконувати самостійно.

В подальшому, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року, визначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень; покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень виконувати самостійно.

Між тим, зі змісту клопотання вбачається, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року призначене ОСОБА_5 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року покарання виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, за клопотанням Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації», замінено на покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт.

Проте, із матеріалів кримінального провадження № 0000331, в межах якого 09 липня 2020 року було ухвалено вирок щодо ОСОБА_5 , вбачається, що у них відсутні відомості щодо наявності у розпорядженні суду будь-якої інформації про те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року, призначене ОСОБА_5 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень було замінено на покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт. Ні прокурор, ні обвинувачений, ні інші учасники про постановлення щодо ОСОБА_5 цієї ухвали, суд не повідомили, копія такої ухвали в матеріалах провадження відсутня, тому суд не мав можливості врахувати її при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Як видно, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_5 від 09 липня 2020 року суд взяв до уваги наявність щодо нього вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року, та, враховуючи, що злочин, за яким ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності (за вироком суду від 09 липня 2020 року) був вчинений ним до постановлення вироку від 19 лютого 2020 року, остаточне покарання йому призначив за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, що призначено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року, що цілком відповідає вимогам ст. 70 КК України.

Отже, вирок суду від 09 липня 2020 року стосовно ОСОБА_5 ухвалено з дотриманням як норм матеріального, так і процесуального законодавства.

За наведених обставин, під час ухвалення Тернопільським міськрайонним судом вироку суду від 09 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 , суд не міг врахувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2020 року, якою призначене ОСОБА_5 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2019 року покарання у виді штрафу було замінено на покарання у виді громадських робіт, оскільки такі дані в матеріалах кримінального провадження, як на момент ухвалення судом зазначеного вироку, так і станом на час розгляду судом цього клопотання - відсутні.

Крім цього, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з якого вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 71 КК України не було вирішено; визначити чи змінити вид виправних робіт без позбавлення волі і розмір відрахувань із заробітку засудженого в доход держави; визначити чи змінити розмір штрафу.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про те, що в ситуації, яка склалася, фактично йдеться не про визначення порядку застосування покарання при наявності кількох вироків щодо ОСОБА_5 , а про наявність обставини, яка не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні щодо ОСОБА_5 вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 09 липня 2020 року, зокрема, ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року, якою покарання щодо ОСОБА_5 у виді штрафу було замінено на покарання у виді громадських робіт, що не вправі вирішувати суд при розгляді питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Проте, у поданому до суду клопотанні начальник Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 не стверджувала, що є сумніви чи протиріччя, які виникли при виконанні вироку щодо ОСОБА_5 , отже, немає підстав вважати, що вимога ініціатора клопотання могла б бути вирішена в порядку ч.14 ст.537 КПК України.

Водночас питання, яке порушено у клопотанні, полягає у зміні призначеного ОСОБА_5 за сукупністю вироків покарання, у зв`язку з чим суд звертає увагу, що однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами. Таким чином, з моменту винесення вироку суд, що його ухвалив, не вправі вносити у нього будь-які зміни, що коливають його сутність, а також відміняти власне рішення, змінювати обставини справи, мотиви прийнятого рішення, доповнювати або модифікувати їх. Виключенням з цього правила є виправлення описок і очевидних арифметичних помилок, які здійснюються судом, що його постановив незалежно від набрання законної сили цим рішенням.

Таким чином, з врахуванням повноважень місцевого суду на даній стадії, запропонована ініціатором клопотання система призначення покарання за постановленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями підміняє призначення покарання при постановленні вироку, або апеляційний перегляд вироків, тягне за собою зміну покарання, що істотно погіршує процесуальне становище засудженого і є неприпустимим.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого ОСОБА_5 та виконання постановлених стосовно нього вироків, неможливість погіршення становища засудженого під час процедури вирішення ініційованого питання про застосування покарання за наявності постановлених відносно нього судових рішень, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ухваленого Тернопільським міськрайонним судом 09 липня 2020 року - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів із дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1