Справа № 936/1027/20
Провадження № 1-кс/936/256/2020
У Х В А Л А

09.12.2020 року смт Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 06.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

в с т а н о в и л а :

Начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 07.12.2020 р. звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
У заявленому клопотанні зазначено, що 05.12.2020 р. біля 10 години 30 хвилин на посту УПП ГУНП в Закарпатській області в с. Н.Ворота Воловецького району на автотрасі М-06 Київ-Чоп, було зупинено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який пред`явив для перевірки працівникам патрульної поліції товарно-транспортну накладну серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року на перевезення дров`яної деревини породи «бук» в кількості 4,96 м.куб., яка викликала сумнів у її достовірності.
05.12.2020 р. з метою перевірки даного повідомлення було проведено огляд місця події. Під час огляду місця події було вилучено:
- автомобіль марки «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 з вантажем, а саме дров`яною деревиною породи «бук» в кількості 4,96 м.куб.;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено у спец пакет «Експертна служба» № 2988362;
- товарно-транспортну накладну серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року у двох екземплярах, яку зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події від 05.12.2020 року автомобіль марки «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 з вантажем, а саме дров`яною деревиною породи «бук» в кількості 4,96 м.куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , товарно-транспортна накладна серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року у двох екземплярах, є речовими доказами та мають суттєве значення для встановлення істини по даним матеріалам кримінального провадження, є предметами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, з метою встановлення походження вантажу, законності підстав перевезення та зберігання, прокурор просить обмежити фактичного володільця майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 у користуванні та розпорядженні ними на час проведення досудового розслідування та накласти арешт на вищезазначене майно із забороною його використання та розпорядження, оскільки в разі повернення їх власнику існує загроза їх знищення чи пошкодження.
У судове засідання прокурор не зявився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим.
У відповідності до ст. 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно норми ч.4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснювалася.

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, а також суть клопотання, враховуючи, що прокурор в судове засідання не зявився, в судовому засіданні не довів обставин необхідності накладення арешту на майно, також не надав суду матеріали кримінального провадження в підтвердження свого клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з витягу з ЄРДР обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України стосуються того, що 05.12.2020 р. біля 10 години 30 хвилин на посту УПП ГУНП в Закарпатській області в с. Н.Ворота Воловецького району на автотрасі М-06 Київ-Чоп, було зупинено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який пред`явив для перевірки працівникам патрульної поліції товарно-транспортну накладну серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року на перевезення дров`яної деревини породи «Бук» в кількості 4,96 м.куб., яка викликала сумнів у її достовірності.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.12.2020 р. в ході огляду місця події було вилучено майно (речі): автомобіль марки «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 з вантажем, а саме дров`яною деревиною породи «Бук» в кількості 4,96 м.куб.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено у спец пакет «Експертна служба» № 2988362; товарно-транспортну накладну серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року у двох екземплярах.

Постановою інспектора сектору дізнання Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_6 від 06.12.2020 року, зазначене тимчасово вилучене майно визнане речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000057 від 06.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактичним володільцем транспортного засобу є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .
Згідно товарно-транспортної накладної серії ЗКВ № 442768 від 05.12.2020 року лісодеревина в кількості 4,96 м.куб, яка знаходилася в автомобілі «ЗИЛ 131» державний номерний знак НОМЕР_1 була відпущена вантажовідправником ДП «Воловецьке лісове господарство» .
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно не містить обґрунтування мети та підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна у відповідності до вимог ст.ст.170, 171 КПК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 06.12.2020 р. за №0000057 внесено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України. Предметом кримінального правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України є підроблене посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа. Тобто, твердження прокурора про те, що транспортний засіб та вантаж у ньому є засобом вчинення кримінального правопорушення не містить жодної конкретизації в контексті диспозиції ч.1 ст. 358 КК України.

Також із матеріалів клопотання не вбачається, що тимчасово вилучене майно (транспортний засіб із вантажем, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товарно-транспортна накладна) було використане при вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також, клопотання не містить обґрунтування ризиків, передбачених абзацом другим частини 1 ст.170 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вищезазначене тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова інспектора сектору дізнання Воловецького відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_6 від 06.12.2020 року про визнання вказаного тимчасово вилученого майна речовим доказом є формальною.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що жодних доказів у підтвердження передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України обставин прокурором та органом досудового розслідування не надано.
В матеріалах, долучених до клопотання, які надані суду, відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави дійти до висновку про наявність необхідності в накладенні арешту на вказане майно.
На підставі вищевикладених обставин, у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно слід відмовити за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, третіх осіб, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
У відповідності до положення ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна

Керуючись ст.ст.170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 06.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде оголошено о 16-30 годині 09.12.2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1