Справа № 341/1558/20
Провадження № 11-сс/4808/239/20
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06 02 жовтня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 30 листопада 2020 року з визначенням застави в розмірі 43940 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає оскаржувану ухвалу такою, що порушує процесуальні норми і конституційні права його підзахисного. Зокрема вказує, що слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, не взято до уваги вік підзахисного (16 років), міцність соціальних зв`язків (проживає в повноцінній сім`ї з матір`ю, братом та вітчимом), дотримання підозрюваним умов раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, під час якого ОСОБА_8 не порушував покладених на нього зобов`язань, розмір майнової шкоди, яка складає 200 грн. і добровільно повернута потерпілому, при цьому потерпілий немає до його підзахисного жодних претензій і в своїй заяві просить ОСОБА_8 не карати. Зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 492 КПК України, застосував до неповнолітнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не обґрунтувавши в чому полягає винятковість такого запобіжного заходу та не довівши неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000235, внесеному до ЄРДР 15.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що 14 вересня 2020 року близько 12 години ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Бурштині по вул. С.Бандери, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10 та його братом ОСОБА_11 , з якими за місцем їх проживання вживали спиртне. Після вжитого спиртного, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішили у трьох прогулятися до Бурштинського торгово-економічного коледжу Київського Національного торгово-економічного університету, що у м. Бурштиин по вул. О.Басараб, 1, де раніше навчався ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Перебуваючи на території Бурштинського торгово-економічного коледжу Київського Національного торгово-економічного університету о 14.50 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направлялись у сторону навчального корпусу. У цей час їм на зустріч рухався студент 1-го курсу Бурштинського торгово-економічного коледжу Київського Національного торгово-економічного університету ОСОБА_12 , який тримаючи у руці свій мобільний телефон марки «meizu» переглядав на ньому відео. Під чохлом свого телефону ОСОБА_12 зберігав грошові кошти у сумі 500 гривень, які було видно через отвір у чохлі для відеокамери. Коли обидві сторони наблизились один до одного, у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення грошових коштів, які ОСОБА_12 зберігав під чохлом свого телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_12 , вирвав з його рук мобільний телефон та усвідомлюючи незаконний і відкритий характер своїх дій, розуміючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності і відкритості, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зняв з телефону ОСОБА_12 чохол та відкрито викрав з під нього грошові кошти у сумі 200 гривень однією купюрою, після чого мобільний телефон з рештою грошових коштів у сумі 300 гривень повернув ОСОБА_12 , а з викраденими коштами в сумі 200 гривень покинув місце події, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 200 гривень.

30 вересня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до дачі показань на свою користь; вчиняти нові злочини, оскільки будучи судимим за вчинення умисних злочинів проти власності до іспитового терміну, наміру ставати на шлях виправлення та припинити свою злочинну діяльність немає і знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину.

При цьому, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч. 2 ст. 186 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці під час апеляційного розгляду не підлягають.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, негативну характеристику з місця проживання, те, що він раніше судимий - 27 травня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України з призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а також щодо нього 06 березня 2019 року складено та направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке перебуває на розгляді.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані захисником підозрюваного в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів враховує характер пред`явленої підозри у вчиненні злочину, стадію на якій знаходиться розслідування кримінального провадження та особливості слідчих дій, які необхідно провести для встановлення обставин, які зможуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного до злочину, дозволять перевірити правильність кваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочинів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При вирішенні питання про альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя обґрунтовано керувався вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, якою встановлені чіткі розміри застави, що дає можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2020 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5