Номер провадження: 11-кп/813/787/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року, в кримінальному провадженні №0003523 від 15.10.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, маючого не повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.11.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 18.11.2013 року умовно достроково не невідбутий термін 6 місяців 24 дні,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання визначено обчислювати з 15.10.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Стягнуто з ОСОБА_8 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи № 1373-Д від 14.11.2018 р. у розмірі 858 грн., та на залучення експерта для проведення судової трасологічноїекспертизи № 1071-Т від 16.11.2018 р. у розмірі 2002 грн., а всього на суму 2860 гривень.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 15.10.2018 року більш точний час слідством не встановлено, знаходячись, біля буд. № 19 розташованому по вул. Дубова в м. Одесі, маючи корисливий мотив та умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що належать ОСОБА_9 , яке знаходяться у вказаному будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, 15.10.2018 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_8 знаходячись за вищевказаною адресою, упевнившись, що його протиправні дії залишаться непомітними для сторонніх осіб, підійшов до паркану, де подолавши його, потрапив на територію вказаного будинку, де шляхом пошкодження вікна, проник до буд. АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти належне майно ОСОБА_9 , тим самим спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 5 000 гривень. Однак, довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як, з викраденим майном був затриманий працівниками служби безпеки «Карабінер».
На зазначений вирок суду, захисником ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_8 покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Так, захисник своїй апеляційній скарзі зазначає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України оскільки є не обґрунтованим та не вмотивованим в частині покарання. Захисник стверджує, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, повернення викраденого майна потерпілому та тяжкий стан здоров`я ОСОБА_8 після отриманих травм внаслідок ДТП, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Разом з цим, захисник вказує, що ОСОБА_8 після отриманих травм внаслідок ДТП, яке сталося 24.06.2018 року, саме за 4 місяця до вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, не мав будь-яких фінансових можливостей лікуватися після ДТП, та саме внаслідок збігу цих тяжких особистих обставин ОСОБА_8 вчинив вказаний злочин. Також, захисник вказав, що за час проведення досудового слідства ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей, а також ОСОБА_8 у скоєному проявив щиросердне розкаяння, а будь-яких обтяжуючих покарання ОСОБА_8 не встановлено. Разом з цим, захисник стверджує, що хоч ОСОБА_8 раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійки соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю, на обліку у психлікарні не перебуває. Таким чином, захисник вказує, що з урахуванням усіх характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та, не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації дій, просили пом`якшити ОСОБА_8 покарання; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
З огляду на зазначене, доводи сторони захисту, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі обставини, на які посилається у своїй скарзі захисник, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.
Даючи оцінку даним про особу обвинуваченого, що добре характеризується, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів та знову вчинив умисний корисливий злочин. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд приходить висновку про не бажання обвинуваченого робити висновки щодо своїх вчинків і, як наслідок не бажання змінити ставлення до свого життя та стати на шлях виправлення.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.
За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, оскільки апеляційна скарга сторони захисту не містить у собі доказів про існування підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування або зміни вироку суду, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року, в кримінальному провадженні №0003523 від 15.10.2018 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4