УХВАЛА
Іменем України
25 серпня 2020 року справа № 542/13/20

провадження № 1-кс/542/376/20

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на неправомірні дії прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області,
в с т а н о в и в :
21.08.2020 року представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області на неправомірні дії прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області в якій просив:

- Визнати дії прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області протиправними та скасувати постанову прокурора про скасування постанови начальника слідчого відділення Новосанжарського Відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000674.
- Визнати дії слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області із проведення 20 серпня 2020 року слідчого експерименту із відтворення обставин дорожньо-транспортної пригоди у кримінальному провадженні №0000674 протиправними.
- Витребувати із Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області №0000674.

Скарга передана слідчому судді 25.08.2020 року.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід повернути скаржнику, виходячи з наступного.
Як вбачається з першої вимоги скаржника , він прохає визнати дії прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області протиправними та скасувати постанову прокурора про скасування постанови начальника слідчого відділення Новосанжарського Відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000674.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Початок обчислення строку на оскарження залежить від предмета скарги: строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії, а строк оскарження інших рішень, дій або бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
Отже, при оскарженні бездіяльності, обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії (п. 5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»).
Так, заявник на підтвердження звернення до слідчого судді посилається на кримінальне провадження №0000674 та на постанову прокурора про скасування постанови начальника слідчого відділення Новосанжарського Відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000674.
Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
В той же час, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України питання про поновлення пропущеного строку передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України слідчий суддя вирішує лише за клопотанням чи заявою особи, яка звернулася зі скаргою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.
Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
ЄСПЛ зазначає, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року).
Зі змісту пункту 52 рішення у справі «Пономарьов проти України» вбачається, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд.
Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак, вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.
Однак, заявник взагалі не зазначив ані у скарзі, ані в заяві/клопотанні про поновлення пропущеного строку причини несвоєчасного подання скарги. та взагалі ніяким чином не обґрунтував необхідність поновлення строку та причини його пропуску.
Окрім цього, заявником не долучено жодного документа, та не вказано в скарзі дату постанови, яка підлягає скасуванню, а в описовій частині скарги зазначено , що кримінальне провадження було закрите 02 вересня 2020 року (дата більша за поточну) .
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність окремих письмових заяв/клопотань про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя приходить до висновку, що при зверненні до суду із даною скаргою, було пропущено передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, строк на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в зв`язку із чим, скарга підлягає поверненню.
В свою чергу, слідчий суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Що стосується другого пункту скарги , скаржник прохає визнати дії слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області із проведення 20 серпня 2020 року слідчого експерименту із відтворення обставин дорожньо-транспортної пригоди у кримінальному провадженні №0000674 протиправними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
Виходячи аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України).
Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Слідче управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області знаходиться за адресою: 36003, м. Полтава, вул. Сковороди 2б, тобто поза межами територіальної юрисдикції слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказує, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 409 КПК України та п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, порушення правил підсудності являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення апеляційною інстанцією.
Зважаючи на обов`язок дотримання судом вимог КПК України щодо верховенства права та законності під час кримінального провадження, приймаючи до уваги той факт, що суб`єктом оскарження є Слідче управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області знаходиться за адресою: 36003, м. Полтава, вул. Сковороди 2б, а судовий контроль у кримінальному провадженні здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, вважаю, що скарга не підсудна Новосанжарському районному суду Полтавської області, а тому слідчий суддя вважає за необхідне скаргу повернути скаржнику, роз`яснивши право на звернення до слідчого судді в межах місця знаходження Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області.
Що стосується третьої вимоги скаржника, взагалі не зрозуміло, що саме необхідно витребувати із Слідчого управління Головного управління національної поліції у Полтавській області.
За таких обставин, враховуючи, що скарга подана з порушенням строків та з порушенням територіальної підсудності, матеріали скарги необхідно повернути .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 113, 115, 116, 117, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на неправомірні дії прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області, повернути скаржнику.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а в разі винесення рішення у відсутність особи протягом п`яти днів з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя Новосанжарського районного
суду Полтавської області ОСОБА_1