Справа № 522/9291/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000041 від 29.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту.

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 , про накладення арешту про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «Полінкс» (код за ) НОМЕР_1 в банківській установі АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО320478) в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, мотивуючи наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, знаходячись на території Одеської області, використовуючи підконтрольні підприємства, а саме: ТОВ «Полінкс» (код за ),ТОВ «Табако Інвест» (код за ), ТОВ «Юкрейн Сервіс» (код за ), ТОВ «Стат Холдінг» (код за ), ТОВ «Октава Евро Трейдінг» (код за ), ТОВ «Долароса» (код за ), ТОВ «Інтеко Транс» (код за ), ТОВ «Юніал Про» (код за ), ТОВ «Айсгрін» (код за ), ТОВ «Скай екс» () та інших, розробили схему ухилення від сплати податків, шляхом реалізації продукції, без її відображення у податковій звітності. Шляхом своїх протиправних дій, вказані особи, на протязі 2020 року, ухилилися від сплати податків не менш ніж на 7 999 463 грн., що є коштами в особо великих розмірах.

Встановлено, що в схемі ухилення від сплати податків основним підприємством виступає ТОВ «Полінкс» (код за ). Встановлено, що податковою адресою ТОВ «Полінкс» (код за ) є адреса: м. Одеса, провулок Манежний, буд. 4; Знаходиться на обліку ГУ ДПС в Одеській області; основним видом діяльності є оптова торгівля тютюновими виробами. Засновник, директор та головний бухгалтер: ОСОБА_4 .

В ході проведеного аналізу наявних баз даних «Податковий блок» та «Архіву електронної звітності» було встановлено, що основними постачальниками за період березень 2019 року по квітень 2020 року підприємства ТОВ «Полінкс» () являються наступні СГД, а саме: ТзОВ «Волинь табак» (код 21796857, м. Луцьк) на загальну суму 37 500 тис. грн.; ТОВ «Галичина-Табак» (код 36497264, м. Івано-Франківськ) на загальну суму 43 496 тис. грн.;ТОВ «Босфор Групп Трейд Лімітед» (код 42069824, м. Дніпро) на загальну суму 34 589 тис. грн.; ТОВ «Омега Трейд Дистрибьюшн» (код 42599575, м. Чернівці) на загальну суму 541 014 тис.грн.; ТОВ «Норікс Трейд» (код 42108475, м. Одеса) на загальну суму 541 014 тис.грн.

Відповідно до зареєстрованих податкових накладних, єдиним покупцем тютюнової продукції у ТОВ «Полінкс» (код за ) є ТОВ «Айсгрін» (код за ) на загальну суму 183 526 тис. грн., в т.ч. ПДВ 30 587,7 тис.грн., яке в свою чергу реалізує сигарети на підприємства ТОВ «Октава Евро Трейд» (код за ), з якого відсутня подальша реалізація товарно-матеріальних цінностей та ТОВ «Скай екс» (), яке в подальшому реалізує речі швидкого вжитку на підприємства ТОВ «Стат Холдінг» (код за ) , ТОВ «Юніал Про» (код за ), яке в свою чергу реалізує тканину на ТОВ «Автомир» ().

При цьому, ТОВ «Автомир» () придбало тканину у підприємства ТОВ «Інтеко Транс» (код за ), а зазначене підприємство, за ланцюгом постачання придбає послуги з організації ТЕО у ТОВ «Смартагент» (код за ), яке надає такі такі ж послуги підприємствам ТОВ «Долароса» (код за ) та ТОВ «Юкрейн Срвіс» (код за ).

Сума ліміту ТОВ «Полінкс» (код за ) в СЕА ПДВ станом на 25.05.2020 року становить 19, 6 тис. грн. Відповідно до поданої звітності, кількість працюючих на підприємства становить 2 особи.

Крім того, оперативним підрозділом ГУ ДФС в Одеській області, в ході відпрацювання ТОВ «Полінкс» (код за ), встановлено що у 2020 році зазначеним підприємством здійснено часткову реалізацію ТМЦ, близько на 40 млн. грн. за готівкові кошти, без відображення зазначених операцій у податковій звітності , що свідчить про ненадходження до бюджету податку на додану вартість щонайменше 8 млн. грн., відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 212 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що службовими особами ТОВ «Полінкс» (код за ) в банківській установі АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО320478), відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 .
Вищезазначені рахунки безпосередньо використовується в господарській діяльності ТОВ «Полінкс» (код за ЄДРПОУ 42871314)та за допомогою нього вчиняється кримінальне правопорушення, пов`язане з умисним ухиленням від сплати податків в особливо великих розмірах.

Прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явилися, написали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник майна та представник власника майна до судового засідання не викликалися, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, завданням заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В даному разі, слідчим суддею не встановлено підстав, для накладення арешту, з огляду на наступне. Як вбачається із клопотання, досудове розслідування розпочате по факту ухилення від сплати податків приватними підприємствами. На даний час, слідчий суддя не може прийти до висновку, що розміщені на розрахункових рахунках грошові кошти юридичної особи вказаної в клопотанні, є речовими доказами вчинення злочину за ч. 3 ст. 212 КК України, так як вказане ТОВ є діючим підприємством, доказів про його незаконну діяльність слідчим не надано, та грошові кошти, що знаходяться на рахунку не підпадають під критерії вказані у ст. 98 КПК України. При цьому слідчий суддя враховує негативні наслідки застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, розрахункових рахунків фактично діючого підприємства, із зупиненням видаткових операцій.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, суперечить принципу верховенства права, буде незаконним чином обмежувати права, так як накладення арешту на грошові кошти діючого підприємства повністю зупиняє його функціонування, зупиняє виплату заробітних плат, і спричиняє інші суттєві труднощі в реалізації конституційного права громадян. В даному разі, потреби кримінального провадження не відповідають тим наслідкам, які можуть мати місце при накладенні арешту, а тому у клопотання варто залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.170-173, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000041 від 29.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту залишити без задоволення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя:
02.10.2020