Номер провадження: 11-кп/813/678/20
Номер справи місцевого суду: 500/3440/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2019 року, якою закрито кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 22.11.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.70, ч.1, 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 10.03.2017 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, ч.1, 2 ст.76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців,
обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003117 від 03.11.2017 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2019 року на підставі п.7 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинуваченнязакрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що потерпілий ОСОБА_8 , в господарстві якого обвинувачений працював за наймом, звернувся з заявою про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинуваченняу зв`язку із відмовою від обвинувачення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор місцевої прокуратури вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам, у зв`язку з тим, що будь-яких доказів, підтверджуючих трудові відносини потерпілого та обвинуваченого суду першої інстанції надано не було.

Посилаючись на наведене, прокурор просить ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 скасувати та повернути матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданих апеляційних скарг.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_7 за фактом крадіжки, так як останній працював в його господарстві за наймом та просив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 02.11.2017 року біля 14 години більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, знаходячись на цвинтарі, розташованому у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викладення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли би помітити та перешкодити його злочинному наміру скерованому на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з могили ОСОБА_10 похоронний ритуальних хрест з нержавіючого металу, вартістю 1 400,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 завдана матеріальна шкода у сумі 1 400,00 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що обвинувачений з серпня 2017 року проживав в його будинку та вів спільне господарство з його родиною, а тому, на думку потерпілого, відповідно до діючого законодавства вважається членом сім`ї, крім того матеріальну шкоду під час досудового розслідування відшкодував повністю, став на шлях виправлення, щиро кається. Враховуючи наведене, з посиланням на п.3 ч.1 ст.477, ч.4 ст.26 та п.7 ч.1 ст.284 потерпілий відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_7 за фактом крадіжки,

Відповідно до положень п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 3 ч.1 ст. 477 КПК України (у редакції, чинної на час скоєння кримінального правопорушення) визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Пунктом 1 частини 1 ст.3 КПК України встановлено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів перебування обвинуваченого у трудових та/або сімейних стосунках з потерпілим на час скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, що обвинувачений та потерпілий підтвердили в судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином, у даному випадку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003117 від 03.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення у розумінні п.3 ч.1 ст. 477 КПК України (у редакції, чинної на час скоєння кримінального правопорушення).

Зазначене суд першої інстанції не врахував та у порушення вимог ст. 477 КПК України, враховуючи відсутність будь-яких родинних та трудових відносин між обвинуваченим та потерпілим, безпідставно пославшись на їх наявність, прийняв рішення та незаконного виніс ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Зазначене свідчить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення, прийнятого за його результатами.

Приписами ч.1 ст.412 КПК України, передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження у іншому складі суду.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2019 року, якою на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4