Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/322/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2020 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із неповною загальною середньою освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та такого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

*22.01.2009 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190, ст. 97, ст. 105 КК України до примусових заходів виховного характеру під наглядом батьків;

*17.01.2012 року вироком Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

*27.11.2012 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців;

*30.01.2013 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч.З ст. 185, ч.З ст. 15 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три років один місяць;

*17.04.2013 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.І ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці;

*01.07.2013 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

*05.09.2013 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.І ст. 259, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

- 11.05.2016 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, звільнений 10.03.2020 року із Державної установи «Казанківська виправна колонія № 93» після відбуття покарання,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, до 26 вересня 2020 року 16 години 40 хвилин; без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_7 , 14 липня 2020 року, приблизно о 10.00 годині, знаходився на тротуарі по вул. Сухомлинського в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області навпроти будівлі по вул. Сухомлинського, 336 в сел. Павлиш, де помітив ОСОБА_9 , яка йшла йому назустріч. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на вчинення відносно ОСОБА_9 нападу з метою заволодіння її майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , раніше вчинивши розбій, будучи одягненим у медичну маску, яка частково прикривала його обличчя та маскувала його, підійшов до ОСОБА_9 ззаду, та тримаючи у руках дерев`яну дошку, імітуючи ніж, приставив вказану дерев`яну дошку до шиї потерпілої ОСОБА_9 і, погрожуючи вбити її, почав вимагати у ОСОБА_9 вироби із золота, грошові кошти та мобільний телефон. Реально побоюючись погроз ОСОБА_7 , ОСОБА_9 зняла із себе золоті сережки та перстень (обручку), але в цей момент, скориставшись, що ОСОБА_7 повернувся до неї спиною, втекла із місця вчинення ОСОБА_7 злочину.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного - ОСОБА_8 , який просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивує наступними доводами. Обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим, а слідчим суддею допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Кожен конкретний ризик має бути доведеним і обгрубнтований доказами.

Вважає встановлені слідчим суддею ризики - необгрунтованими; доведеність вказаних ризиків мотивована лиш тим, що підозрюваний не працює, негативно характеризується, неодноразово судимий.

Слід вказати, що ОСОБА_7 неофіційно працював будівельником у м. Кременчук Полтавської області, де отримував стабільний заробіток; має постійне місце проживання, мешкав разом із бабусею, яка не заперечує проживання ОСОБА_7 у її квартирі у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; ОСОБА_7 не має наміру залишати територію Онуфріївського району; визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, ухвалу слідчого судді оскаржує і підозрюваний ОСОБА_7 , який у своїй апеляційній скарзі просить змінити обраний йому слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Свою вину визнає повністю, але вказує, що вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин: померла його дитина, яка на нього хоч і не була записана, проте він взяв гроші у борг (для поховання), і цей борг з нього вимагали сплатити через декілька днів, погрожували йому у разі несплати. Тож, він, не знаючи де взяти кошти, вчинив кримінальне правопорушення, проте вказує, що у потерпілої нічого не взяв.

У вчиненому щиро кається.

Переховуватись не має наміру, про повістку та виклик до слідчого 29 липня 2020 року - йому не було відомо, повістка була вручена його матері, а він 28 липня 2020 року вирушив на роботу до м. Кременчук, 29 липня 2020 року йому телефонував слідчий, проте він не взяв слухавку, оскільки на телефоні зламаний сенсорний екран, ввечері того дня хотів їхати автобусом, щоб з`явитись до слідчого, проте тоді ж його затримали працівники поліції.

Всі його доводи та пояснення слідчий суддя залишив поза увагою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 , в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані захистом апеляційні скарги, просили скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги адвоката, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Підозра ОСОБА_7 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, такими як: показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 14.07.2020 року, яка повідомила, що 14.07.2020 року коли вона йшла по тротуару по вул. Сухомлинського в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, до неї зі сторони спини підійшов невідомий їй чоловік, який погрожуючи зарізати її, вимагав віддати йому вироби із золота, мобільний телефон та грошові кошти; проведенням за участю потерпілого ОСОБА_9 слідчого експерименту від 16.07.2020 року, під час якого остання розповіла та на місці вчинення злочину показала про обставини вчинення відносно неї розбійного нападу; оглядом місця події від 15.07.2020 року - ділянки місцевості прилеглої до домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_7 добровільно видав камуфляжні штани синього кольору, чорну куртку та синю медичну маску; пред`явленням речей для впізнання від 16.07.2020 року - медичної маски синього кольору, вилученої 15.07.2020 року в ході огляду ділянки місцевості, прилеглої до домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході якого потерпіла ОСОБА_9 вказала на вказану медичну маску та повідомила, що в таку маску був одягнений чоловік, який 14.07.2020 року вчинив відносно неї розбійний напад; пред`явленням речей для впізнання від 16.07.2020 року - камуфляжних штанів синього кольору, вилучених 15.07.2020 року в ході огляду ділянки місцевості, прилеглої до домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході якого потерпіла ОСОБА_9 вказала на вказані штани та повідомила, що в такі штани був одягнений чоловік, який 14.07.2020 року вчинив відносно неї розбійний напад; пред`явленням особи для впізнання від 16.07.2020 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 вказала на ОСОБА_7 та повідомила, що дана особа 14.07.2020 року вчинила відносно неї розбійний напад; особистими показаннями підозрюваного ОСОБА_7 від 16.07.2020 року, який визнає свою причетність до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 ; проведенням за участю підозрюваного ОСОБА_7 слідчого експерименту від 16.07.2020 року, під час якого останній розповів та на місці вчинення злочину показав яким чином він вчинив розбійний напад на ОСОБА_9 ..

Не заперечена в судовому засіданні вина й підозрюваним.

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії умисних тяжких, корисливих, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_7 безробітний /відсутні достовірні дані про місце праці, заробітку підозрюваного/, неодружений, без утриманців, тобто, не має міцних соціальних зв`язків; проживає без реєстрації, негативно характеризований.

Підозрюваний є багаторазово судимою особою, в тому числі й за вчинення умисних злочинів проти власності, зокрема, тяжких, а востаннє - за вчинення аналогічного злочину, судимості не зняті, не погашені.

Підозрюваний, за наявності незнятих й непогашених судимостей, знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, і вказане свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, на схильність до протиправної, асоціальної поведінки, схильність до бажання збагачення за рахунок чужого майна, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпечності.

Крім того, як встановлено, у межах даного кримінального провадження - ОСОБА_7 за викликом слідчого не з`явився, будучи 16 липня 2020 року повідомленим про підозру /а 27 липня 2020 року - про змінену підозру/, 28 липня 2020 року вибув до іншого міста, про вказане орган досудового розслідування не повідомив, на телефонні виклики слідчого не відповідав. Вказане стало підставою для надання слідчим суддею дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, вчинити нове (аналогічне) кримінальне правопорушення.

Наявний ризик незаконного впливу підозрюваним на потерпілого, свідків.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -спростовуються наведеним вище.

З приводу доводів апеляційної скарги на те, що кримінальне правопорушення вчинене внаслідок збігу тяжких обставин - вказане приймається до уваги судом при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, до 26 вересня 2020 року 16 години 40 хвилин; без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4