Справа № 953/2086/21
н/п 1-кс/953/1175/21
"09" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Куп`янського району, с. Ківшарівка, громадянина України, який має середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.06.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 06.02.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до 1 року 22 місяці обмеження волі;
- 26.03.2013 Чугуївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186. Ч.3 ст. 357 КК України на 4 роки позбавлення волі; звільнений 21.01.2016 року з Олексіївської ВК м. Харкова №25 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року
- 04.08.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.02.2020 по відбуттю покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Судове засідання по вказаній справі було призначено на 09.02.2021 року на 12.00 год. Головуючий суддя ОСОБА_6 з 02.02.2021 перебуває на лікарняному.
Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 20 лютого 2021 року.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До спливу продовженого строку, судове провадження не завершено.
Відповідно до п. 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
09 лютого 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що було обрано відносно останнього, яке, враховуючи норми ч.5 ст.20-5 Розділу XІ Перехідних положень КПК України, відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 розподілено в провадження судді ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявленого клопотання прокурор наполягав на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник просили суд відмовити у задоволені клопотання прокурора, враховуючи, що ризики не доведені, докази зібрані з порушенням положень КПК України, обвинувачений інкримінований йому злочин не вчиняв.
Суд, заслухавши клопотання, думку учасників судового засідання, виходить з наступного.
До спливу продовженого строку судове провадження не було завершене.
Так, прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , оскільки на його думку продовжують існувати обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду; впливати на свідків, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має місце проживання, холостий, є працездатним, однак ніде не працює, раніше судимий : 08.06.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України; 06.02.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190 КК України; 26.03.2013 Чугуївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України ; 04.08.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.02.2020 по відбуттю покарання..
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
ОСОБА_4 обвинувачується, у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та законні джерела доходів, він неодноразово судимий за корисливі злочину та знову звинувачується у вчинені корисливого злочини, який вчинив згідно обвинувального акту, через 6 місяців після звільнення по відбуттю покарання, внаслідок чого суд вважає доведеним існування ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховатися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик заявлений прокурором незаконний вплив на потерпілу та свідків, на теперішній час є не доведеним.
Враховуючи, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, суд, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає, що будь-які інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним процесуальних рішень у справі.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність доказів вчинення обвинуваченим інкримінуємого злочину та недопустимості зібраних по справі доказів, суд зазначає, що наявність в діях обвинуваченого складу інкримінуємого злочину, вірність кваліфікації інкримінуємого злочину та оцінку доказів, суд надасть під час ухвалення вироку суду.
Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого обвинувачується, дані про його особу, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому продовжує дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, передбачений у КПК України.
Суд при постановленні ухвали, керуючись ч. 3, 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого, оскільки злочин, в якому він обвинувачується, вчинений із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 09.04.2021 року.
Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів, з моменту проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи .

Суддя ОСОБА_1