Справа № 683/1092/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м.Старокостянтинів.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Блищанка Заліщицького району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючого, з середньою освітою, депутатом не обирався, зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 31.12.2014р. Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.162, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць та згідно ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року призначено покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн., вважати засудженим за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяці позбавлення волі, в решиті вирок залишено без змін;
- ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.05.2016р. умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 2 дні;
- 05.09.2018р. Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень;
- 16.10.2019р. Збаразьким районним судом Тернопільській області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;
- 16.01.2020р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, на підставі ч.4 ст.70 КК України визначено остаточне покарання у виді 5 місяців арешту,
за ч.3 ст.185 КК УКраїни

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 21 год. 02 листопада 2016 року по 08 год. 03 листопада 2016 року ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_3 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом віджиму рухомої проекції металопластикового вікна, проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке перебуває у постійному користуванні ФОП ОСОБА_8 , де з каси умисно, таємно, повторно викрав грошові кошти в сумі 5000 грн. різними купюрами, чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.
В судове засідання представлено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області та обвинуваченим ОСОБА_6 19 листопада2020 року відповідно до вимог ст.ст.468,469, 472 КПК України.

Згідно, укладеної угоди про визнання винуватості, прокурор Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо покарання, яке слід призначити обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнає обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України та враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_8 від 19.11.2020р. про те, що вона до обвинуваченого ОСОБА_6 претензій майнового і морального характеру не має, оскільки обвинувачений повністю відшкодував заподіяну їй злочином майнову та моральну шкоду та на підставі ч.4 ст.469 КПК України надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні; зобов`язання ОСОБА_6 в добровільному порядку відшкодувати судові витрати в загальній сумі 1808,57 грн., які понесені в зв`язку з проведенням судових експертиз, що визнано відповідно до ст.66 КК України, пом`якшуючими покарання обставинами; щире каяття ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнання винуватості, активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування потерпілій заподіяної злочином майнової та моральної шкоди, наявність на утриманні 2 малолітніх дітей, що відповідно до ст.66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають можливість обрати покарання останньому з урахуванням положень ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлені волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців та на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 31.12.2014 р. остаточно призначити покарання у виді позбавлені волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбаченні ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просить затвердити умови угоди про визнання винуватості і призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 31.12.2014 р. остаточно призначити покарання у виді позбавлені волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Суд, дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та враховуючи думку потерпілої ОСОБА_8 , викладену нею у письмовій заяві від 19.11.2020р., прийшов до висновку, що вимоги угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам закону, будь-чиїм правам та інтересам і можуть бути прийняті судом.

Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної із прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами, міри покарання.

Тому слід призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 31.12.2014 р. остаточно призначити покарання у виді позбавлені волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

За вказаних обставин слід затвердити умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_6

19 листопада 2020 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 листопада 2020 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 31 грудня 2014 року остаточно призначити покарання у виді позбавлені волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 19 листопада 2020 року та зарахувати в строк відбування покарання час утримання під вартою з 08 квітня 2020 року по 18 листопада 2020 року включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08 квітня 2020 року по 18 листопада 2020 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою - залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1808,57 грн. судових витрат за залучення експертів для проведення судових експертиз.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії цього вироку виключно із підстав, передбачених ч.4 ст.349 КПК України.

Суддя