Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/475/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяч. 3 ст. 186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Долино-Кам`янка, Знам`янського р-ну, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, батька двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; офіційно не працевлаштованого, мешкає в АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
застосовано запобіжний захід у вигляді вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0005799,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів , а саме з 15 год. 30 хв., 24 листопада 2020 року до 15 год.30 хв., 22 січня 2021 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 20005799,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 24.11.2020 року приблизно о 13:30 год., по вул. Полтавська в м. Кропивницькому, шляхом обману заволодів телефоном малолітнього ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого ОСОБА_8 поклав телефон в кишеню своєї куртки. Малолітній потерпілий зумів дістати в з кишені куртки ОСОБА_8 телефон і почав тікати від нього. У свою чергу ОСОБА_12 , поруч з будинком 35-а в місті Кропивницькому наздогнав малолітню дитину, повалив потерпілого на землю, обмежив рухи, завдав фізичного болю і відкрито викрав у ОСОБА_11 мобільний телефон «Xiaomi Redmi».

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого та ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Зазначена ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 після обставин, в яких він підозрюється, не надав дитині першу медичну допомогу, вчинив умисні дії спрямовані на приховування злочину, залишив місце події, приховав речові докази, розпорядився викраденим майном малолітнього потерпілого (телефоном) на власний розсуд, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі, що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Підозрюваний приховує справжні мотиви відкритого викрадення майна у дитини. Втрачає сталі соціальні зв`язки, оскільки з власними дітьми не мешкає, в робочий час опинився в місті Кропивницькому, хоча мешкає в с. Бережинка. Ігнорує принцип мирного володіння майном. Відкрите викрадення майна у дитини свідчить про втрату ним сталих соціальних зв`язків, не дотримується правил поведінки в суспільстві, тобто зможе продовжити злочин. Запропонований слідчим вид запобіжного заходу, попередить можливість вчинення підозрюваним нових злочинів та повністю забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в описовій частині постанови суддя з робить акцент, на тяжкості злочину, його умисному корисному спрямування та вчиненого відносно неповнолітнього ,але при цьому не враховує спонтанність злочину, щири каяття підозрюваного його, бажання відшкодувати в тому числі моральну шкоду та як матеріальна відсутня (телефон повернуто потерпілому).

Також судом не врахував, що слідчий навів лише свої припущення впливати на свідків не довівши цей факт будь-якими доказами (допити свідків, НСРД чи інше).

Можливість вчинити інші кримінальні правопорушення теж крім припущень слідчого не підтверджується матеріалами справи.

Сторона захисту наголошує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та на утриманні є діти.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_13 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційному суді скарзі сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_12 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також, необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_12 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_12 , можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисту про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_12 зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на малолітнього потерпілого та свідків, та через брак коштів наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Доводи захисника про наявність на утриманні у ОСОБА_12 дітей, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією суддів не можу бути враховано, оскільки зазначене жодним чином не слугувало стримуючим фактором, крім того підозрюваний проживає окремо від дітей.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_12 змінював місце фактичного проживання, що в свою чергу унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки даний запобіжний захід не забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_12 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_12 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу.
Крім того, слідчий суддя на підставі п. 1 ч. 4 ст. 184 КПК України правильно не застосував заставу, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_12 за ч.3 ст. 186 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколами огляду місця дії, протоколом допиту малолітнього потерпілого, протоколами допиту свідків).

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється є: тяжким, умисним. Об`єктом посягання є: недоторканість здоров`я людини і майно дитини.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_12 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_12 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 від 26 листопада 2020 року необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0005799,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів , а саме з 15 год. 30 хв., 24 листопада 2020 року до 15 год. 30 хв., 22 січня 2021 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4