ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 192/831/19 (провадження № 1-кп/201/451/2021), відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097, № 0000263 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 10 червня 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 , 29 січня 2019 року близько 17.00 години, маючи умисел спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до іншого приміщення, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшов до господарського приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження дерев`яної лутки вікна, проник до господарського приміщення, звідки таємно повторно викрав металобрухт у вигляді двох металевих шаф, загальною вагою 76 кг. на суму 608,00 грн., котрі належать потерпілому ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 608,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі і пояснив суду, що він дійсно 29 січня 2019 року близько 17.00 години, таємно проник, шляхом пошкодження дерев`яної лутки вікна, до господарського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав два металеві шафи, після чого, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 18 лютого 2019 року близько 07 години 30 хвилин, маючи умисел на таємне, повторне, викрадення чужого майна (крадіжка), прийшов до приміщення колишньої виробничої бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно із корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, через відсутнє бокове вікно приміщення, проник до колишньої виробничої бази, звідки таємно викрав металеву шафу розмірами: висотою 180 см., шириною 120 см., глибиною 40 см., та товщиною металу 02, см, вартістю 750,00 гривень, котра належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 750,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі і пояснив суду, що він дійсно 18 лютого 2019 року близько 07.30 години, таємно проник через відсутнє бокове вікно до господарського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав металеву шафу, після чого, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 26 березня 2019 року близько 17.00 години, маючи умисел спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшов до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне, повторне, викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_8 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до воріт домоволодіння, де шляхом їх пошкодження, повторно таємно викрав металеву хвіртку, розміром 1,1 м х 1,2 м, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 382 грн. 50 коп. після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 382 грн. 50 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі і пояснив суду, що він дійсно 26 березня 2019 року близько 17.00 години, перебуваючи біля воріт домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав металеву хвіртку, після чого, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні також було допитано потерпілого ОСОБА_5 , який суду підтвердив, що 29 січня 2019 року та 18 лютого 2019 року у нього з господарського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було таємно викрадено три металеві шафи, чим йому було завдано майнової шкоди у вказаних розмірах.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних злочинів і особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на момент вчинення злочинів до кримінальної відповідальності не притягався, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії нетяжкого і тяжкого злочинів, конкретним їх обставинам і наслідкам, зокрема, характеру злочинних дій і сумі викраденого майна, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, на момент інкримінованих йому злочинів не був судимий, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, вчинив декілька корисливий злочинів проти власності, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 10 червня 2019 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік, при цьому, вчинив інкриміновані йому злочини у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку із чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні судом також прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання з випробуванням.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у виді одного року позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування в кримінальному провадженні в розмірі 628,00 грн. (шістсот двадцять вісім гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1