Справа № 573/1573/20
Провадження №1-кп/573/201/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2020 року за № 0000040 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

за ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2020 року близько 20.00 год. ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_5 , з якою проживають спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перебували за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у приміщенні кухні будинку за вище вказаною адресою, на побутовому ґрунті між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виникла словесна сварка на побутовому ґрунті ревнощів, внаслідок якої у ОСОБА_4 виник намір на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання фізичного болю, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої , яка сиділа на табуретці та правою рукою схопив за волосся, зібране у пучок та різко смикнув, від чого ОСОБА_5 відчула сильний фізичний біль в потиличній області голови. Після чого ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії та відпустив волосся співмешканки. Вказані обставини не призвели до тілесних ушкоджень.

Спричиняючи тілесні ушкодження, ОСОБА_4 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом стосовно ОСОБА_5 .

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

16 листопада 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладена угода про примирення у відповідності з вимогами ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, яка надана до суду 16 листопада 2020 року.

Згідно із даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні під час досудового розслідування та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України, визначивши покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , а також потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення, просилили її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим та потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінального процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази, процесуальні витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16 листопада 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять ) годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя