Дата документу 22.10.2020 Справа № 310/6425/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6425/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/1078/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівна, Бердянського району, Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну освіту, працевлаштований на посаді формувальника ТОВ «Бердянський м`ясокомбінат», офіційно неодружений, має на утриманні дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002008, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - відмовлено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці - до 05 листопада 2020 року включно, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і невмотивованою, тому підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, викладеним у судовому рішенні.

Під час судового слухання слідчим суддею без будь-яких підтверджуючих документів зроблено висновки, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину. У той же час матеріали клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу містять свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_7 , у якому батьком дитини ОСОБА_6 не записаний. Крім того, ОСОБА_6 офіційно неодружений та будь-яких доказів про те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, стороною захисту суду не надано.

Також судом не враховано, що підозрюваний вчинив умисний злочин, та хоча, відповідно до ст. 89 КК України, ОСОБА_6 вважається особою, яка до кримінальної відповідальності не притягалась, у той же час, підозрюваний притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів у 2010-2012 роках.

Крім того, прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано та не надано оцінки тому, що підозрюваний скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, після вчинення злочину спробував втекти від співробітників поліції та створив аварійну ситуацію на дорозі, що у свою чергу могло призвести до вчинення ДТП.

Також посилання суду на те, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, відсутній, оскільки потерпілий та свідки у даному кримінальному провадженні вже дали показання, які оформлені відповідними протоколами, є невірним, оскільки, відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У той же час, показання потерпілого та свідків у суді не досліджувались.

Таким чином, обставини зазначені слідчим суддею, не є підставою не задовольняти клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням, погодженим прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03 вересня 2020 року, о 01 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на парковці поблизу під`їзду № 1 будинку № 119 по вул. Серафімовича у м. Бердянськ, Запорізької області, побачив транспортний засіб, легковий автомобіль ВАЗ «2108» тип: легковий комбі-в, номер шасі НОМЕР_1 у кузові бежевого кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого у нього виник умисел не незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, розуміючи протиправність своїх дій, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до легкового автомобілю ВАЗ «2108» тип: легковий комбі-в, номер шасі НОМЕР_1 у кузові бежевого кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , та через відкриті водійські двері проник до вказаного транспортного засобу.

Після чого ОСОБА_6 за допомогою власного ключа привів двигун вказаного автомобіля в дію та, керуючи вищевказаним транспортним засобом, покинув парковку поблизу під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , тим самим таємно протиправно вилучив його у ОСОБА_11 всупереч волі потерпілого та в подальшому розпорядився автомобілем на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 28000 гривень.

03 вересня 2020 року о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у незаконному заволодінні транспортним засобом.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , якого 03 вересня 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.289 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами:

оглядом місця події від 03 вересня 2020 року;

допитом потерпілого ОСОБА_11 ;

допитом свідка ОСОБА_12 ;

допитом свідка ОСОБА_13 ;

поясненням ОСОБА_14 ;

речовими доказами: легковий автомобіль ВАЗ «2108» тип: легковий комбі-в, номер шасі НОМЕР_1 у кузові бежевого кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 ; кепка чорного кольору, пара рукавиць робочих чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; ключі з брилком, два сліди структури матеріалу, 10 змивів;

допитом підозрюваного ОСОБА_6 .

Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 згідно ст.177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, віднесено до категорії нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, а також наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 зазначає, що в апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 зазначив про те, що слідчий суддя нібито безпідставно відхилила наявність 3-х ризиків, а саме: ризику, визначеного в п.1 ч.1 ст.177 КПК України - про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також п.3 ч.1ст.177 КПК України - що підозрюваний може впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона захисту зазначає, що посилання прокурора ОСОБА_8 на вищенаведені ризики є необґрунтованими, невмотивованими та такими, що не дають жодних підстав застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відсутні будь-які належні та допустимі докази скоєння ним саме кримінального правопорушення саме за ч.1 ст.289 КК України.

По перше - в діях ОСОБА_6 03 вересня 2020 року відсутні корисливий мотив, а мало місце лише помилка відносно належності авто, на якому він від`їхав від свого дому, саме йому - ОСОБА_6 .

По друге - відносно авто, на якому ОСОБА_6 від`їхав від свого дому, відсутній належний власник або користувач.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України складається із незаконного заволодіння транспортним засобом у власника цього транспортного засобу або законного користувача всупереч їх волі.

Оскільки станом на 03 вересня 2020 року належного власника або користувача транспортного засобу ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_3 не встановлено, то в діях ОСОБА_6 відсутня обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.289 КК України, що він чудово розуміє, а тому в нього відсутній ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - оскільки він в жодному випадку не може бути покараним за скоєння кримінального порушення за ознаками ч.1 ст.289 КК України.

Також відсутній ризик, передбачений ч.3 ст.177 КПК України, оскільки в нього відсутня також необхідність впливати на свідків, оскільки свідками є виключно співробітники поліції, які, до речі, в незаконний спосіб із застосуванням незареєстрованої зброї травматичного характеру 03 вересня 2020 року здійснили затримання ОСОБА_6 .

Також відсутній ризик скоєння нового кримінального правопорушення, оскільки він офіційно працевлаштований, має достатню заробітну платню, та спосіб його життя налаштований на виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_15 .

В даному конкретному випадку слідчий суддя Бердянського міськрайонного суду ОСОБА_1 взяла до уваги правову позицію судової палати, яка була викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року (справа №5-124кс/15), яка відповідно до приписів ч.ч.5-6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус судів», є обов`язковою для виконання судами всіх рівнів, включаючи слідчих суддів.

Також апелянт зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Питання про те, чи є обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Вважає, що суддя ОСОБА_1 врахувала наявність обставин, які зі всією достеменністю ставлять під сумнів наведені слідчими ризики.

Як вже зазначалося вище, належних і достатніх мотивів та підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідчому судді ОСОБА_1 навести було неможливо.

Захисник вважає, що слідчий суддя ОСОБА_1 діяла принципово та неупереджено та просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 відмовити, оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін та врахувати, що станом на час розгляду апеляційної скарги досудове розслідування по цьому кримінальному провадженою завершено та під час його проведення підозрюваний ОСОБА_6 жодним чином не порушив обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим
покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому правопорушеннях, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існує, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; а ризики передбачені п.п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеними.
Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що вищезазначені ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки потерпілий та свідки у даному провадженні вже дали показання, які оформленні відповідними протоколами, а підозрюваний в силу ст.89 КК України є таким, що не має судимостей.
Також слідчий суддя звернув увагу на те, що прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.
При цьому слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який в силу ст.89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований.
З врахуванням тяжкості та обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що необхідним і достатнім буде застосування до останнього менш суворого ніж тримання під вартою запобіжного заходу - у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Ці висновки слідчого судді прокурором не спростовані з наданням відповідних доказів.

В той же час, стороною захисту при апеляційному розгляді, окрім іншого, надано копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , копію обстеження комп`ютерної томограми, копію лікарняного листка, копію свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де батьком дитини зазначений ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і вважає, що обраний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
При апеляційному розгляді не встановлено даних, які свідчили би про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджає кримінальному провадженню будь-яким чином.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків слідчого судді не спростовують, отже підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Крім того, досудове розслідування вже завершено та обвинувальний акт у провадженні направлений до суду.
Тому, в подальшому питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002008, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - відмовлено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці до 05 листопада 2020 року включно, з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4