Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 000153 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Молодаво Дубенського району Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі та знято арешт з майна, накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у 2013 році, обіймаючи посаду голови правління ПрАТ Аптека Рівненського району, зловживаючи службовим становищем, умисно підробила протокол засідання Наглядової ради ПрАТ Аптека Рівненського району від 05.09.2013 року, шляхом внесення до нього даних, що не відповідають дійсності, а саме: дати проведення зборів, кількості присутніх, прийнятих рішень про скликання позачергових зборів акціонерів 17.10.2013 року о 13.00 год. за адресою: с. Городок вул. Шевченка 5 Рівненського району Рівненської області, а також продаж основних засобів акціонерного товариства: приміщення аптеки № 24, з метою прикриття своїх злочинних дій, спрямованих на незаконне відчуження основних засобів акціонерного товариства.

В період часу з 17.10.2013 року по 26.02.2014 року ОСОБА_5 , виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, маючи право оперативно-господарського управління, вирішуючи питання користування й управління майном і активами акціонерного товариства Аптека Рівненського району, в порушення ст. ст. 47, 52, 70, 71 Закону України Про акціонерні товариства, без рішення Наглядової ради скликала позачергові загальні збори акціонерів ПрАТ Аптека Рівненського району за адресою с. Городок вул. Шевченка 5 Рівненського району 17 жовтня 2013 року в період часу з 12.00 год. по 12.55 год. і прийняла рішення про продаж будівлі аптеки № 24 в АДРЕСА_2 за ціною 15 000 грн, про що складено відповідний протокол, не довівши акціонерам товариства про порядок денний позачергових зборів (фактично, не всі акціонери товариства, які були присутні на вказаних зборах, були обізнані про порядок денний в частині прийняття рішень про продаж основних засобів акціонерного товариства), та одноособово, без визначення ринкової вартості вищевказаної будівлі аптеки № 24, в інтересах своєї дочки ОСОБА_11 , вчинила дії з приховуванням значних правочинів перед Наглядовою радою акціонерного товариства, чим позбавила її можливості заборонити вчинення правочину заінтересованій особі по продажу аптеки № 24.

Внаслідок неправомірних дій голова правління ПрАТ Аптека Рівненського району ОСОБА_5 незаконно переоформила право власності по заниженій вартості на будівлю аптеки № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 - за ціною 15 000 грн, ринкова вартість якої, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 8551 від 31.10.2019 року, станом на 26.02.2014 року могла становити 148522 грн, заподіявши матеріальну шкоду ПрАТ Аптека Рівненського району в розмірі 133522 грн, в тому числі, і акціонерам: ОСОБА_8 на суму 11040 грн, ОСОБА_12 1224 грн, ОСОБА_13 1224 грн, ОСОБА_9 2450 грн, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян.

Оскаржуване рішення обґрунтовано тим, що строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України минули, а тому ОСОБА_5 , яка вину у вчиненні інкримінованих їй злочині визнала повністю і не заперечує проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
У поданих апеляційних скаргах:

Обвинувачена ОСОБА_5 , покликаючись на невизнання вини у інкримінованих їй злочинах, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України, доводить, що судове рішення про закриття кримінального провадження щодо неї є незаконним, оскільки її, як юридично необізнану особу, було введено в оману і не було розкрито змісту щодо суті закриття справи, у зв`язку з чим просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, покликаючись на істотне порушення вимог процесуального права, що призвело до неповноти судового розгляду.

Зазначає, що судом безпідставно застосовано щодо ОСОБА_5 положення ст. 49 КК України про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки ОСОБА_5 являється фігурантом і інших кримінальних проваджень, та не вирішено цивільний позов потерпілих. Доводить, що суд всупереч вимогам закону не встановив, чи дійсно мали місце діяння, які інкримінуються ОСОБА_5 у провину, і чи вона винна у їх вчиненні, внаслідок чого у вироку відсутня позиція суду щодо винуватості/невинуватості особи, що при закритті кримінального провадження закриття без визнання особи винною позбавляє можливості її, як потерпілої, отримання відшкодування завданої шкоди від конкретної особи в порядку цивільного судочинства.

Іншими учасниками судового розгляду ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої обвинуваченою апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_8 , її представника-адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , які просять скасувати ухвалу суду, як незаконну, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені і не вправі погіршити становище засудженого.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим, згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до статті 94 КПК України.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, про що наголошено учасниками кримінального провадження в судовому засіданні, допустивши істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження, як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.
За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені Кримінальним кодексом.

Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_5 у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України, в суді першої інстанції не з`ясовувалося, і суд не досліджував доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обмежившись покликанням у вироку щодо визнання ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованих злочинах.

Однак, з технічного носія інформації перебігу судового засідання слідує, що ОСОБА_5 , надавши згоду на закриття кримінального провадження щодо неї у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України не визнавала, про що підтвердили при апеляційному розгляді, як сама обвинувачена, так і її захисник-адвокат ОСОБА_7 .
Отже, фактично суд взагалі не встановив і не зазначив у мотивувальній частині ухвали передбачені ст. 91 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження, що позбавляє потерпілих отримання відшкодування завданої шкоди від винної особи в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_5 заперечує свою причетність до інкримінованих злочинів, судом не дотримані вимоги щодо звільнення від відповідальності особи, яка вчинила злочин.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає допущені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадженняпорушення вимог кримінально-процесуального закону, що стосуються прав та законних інтересів, як самої обвинуваченої ОСОБА_5 , так і потерпілої ОСОБА_8 , істотними, які перешкодили суду постановити законне і обґрунтоване рішення, і які суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 404 КПК України, позбавлений можливості усунути.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону і в залежності від встановленого прийняте відповідне процесуальне рішення.
Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3