Справа № 159/4977/20
Провадження № 1-кп/159/109/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 351 100 001 60 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, паспорт серії НОМЕР_1 , без визначеного місця проживання, фактичного мешканця АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, особи з інвалідністю 3 гр., розлученого, не працюючого, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, затриманий в порядку ст. 208 КПК України 09.10.20 р.,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 о 22 год. 12.08.20 р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловій кімнаті будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав із шиї потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той час спала на дивані, ланцюжок золотий, 585 проби, вагою 5, 47 г, довжиною 45 см, вартістю 10 001 грн, 37 коп., із підвіскою у вигляді зображення ікони Божої Матері, з невстановленого металу та такою, що не становить матеріальної цінності, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану вище суму.
Своїми діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того він же о 17 год. 09.10.20 р., перебуваючи у вагончику для зберігання робочого одягу, що знаходиться на території буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав з внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти в сумі 25 000 грн, чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану вище суму.
Крім того він же о 17 год. 10 хв. 09.10.20 р., перебуваючи у вагончику для зберігання робочого одягу, що знаходиться на території буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав з внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гаманець із зажимом для купюр вартістю 190 грн, 20 коп., у якому знаходились грошові кошти в сумі 89 грн, банківська картка «Райфайзен Банк Аваль» з № НОМЕР_2 ; візитка з маркуванням «Трактор Маркет», що не становить майнової цінності, чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 279 грн, 20 коп..
Своїми діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні 14.01.21 р. обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за всіма трьома епізодами визнав повністю, суду показав, що, дійсно, він з огляду на те, що його батько хворів та потрібні були кошти на лікування, вчинив викрадення чужого майна. З потерпілою увечері 12.08.20 р. він вживав спиртні напої у його винайманій квартирі та вона лягла спати, він скористався цим та зняв з неї ланцюжок із кулоном, заніс у ломбард та здав ланцюжок. Отримані кошти забрав собі. Кулон він залишив у себе та мав намір у подальшому викупити ланцюжок і повернути викрадене потерпілій. На той час він працював та мав доход. Він має намір відшкодувати потерпілій завдані злочином збитки. Коли він працював на будівництві та 09.10.20 р. настав день зарплати, він, побачивши, що у вагончику для переодягання лежать їх гроші, речі та викрав їх. У вчиненому щиро розкаюється, зазначає, що усвідомив свій негативний вчинок, зробив належні висновки, запевняє, що більше подібного не вчинить. Цивільний позов потерпілої визнає у повному обсязі.
Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.
Учасники судового засідання, кожен зокрема, не заперечили.
Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.
Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.
Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого по епізодах за 09.10.20 р. вірно кваліфіковано органом досудового розслідування, однак, злочинні дії обвинуваченого по епізоду за 12.08.20 р. невірно кваліфіковано органом досудового розслідування і підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст. 185 КК України.
Так відповідно до правової позиції, висловленої 14.09.20 р. Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі № 591/4366/183, враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень ч. ч. 1 та 3 ст. 32 КК України, сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.
У даному випадку обвинуваченому інкриміновано повторність з врахуванням того, що він вчинив інкриміноване йому у даному - розглядуваному Ковельським міськрайсудом Волинської області - кримінальному провадженні (об`єднаному), в час, коли обвинувачується у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 120 200 300 500 001 42 11.02.20 р. щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка) і ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене повторно), що перебуває на даний час на розгляді у іншому суді як інше кримінальне правопорушення у іншому кримінальному провадженні. Так за станом і на даний час у вказаному вище іншому кримінальному провадженні вирок не ухвалено та винуватість ОСОБА_6 не встановлена.
Тому слід перекваліфіквати дії обвинуваченого по епізоду з потерпілою ОСОБА_3 за 12.08.20 р. з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особу винуватого у їх сукупності.
Так суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що є проступком, та нетяжкий злочин.
До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначеного кримінального правопорушення; зазначив у суді відкрито про своє щире каяття та про намір у подальшому подібного не вчиняти; часткове повернення викраденого потерпілим.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчиненя кримінального проступку у стані алкогольного сп"яніння.
Судом також враховується те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, не працює та має доход, є працездатного віку, є особою з інвалідністю 3 гр., стан його здоров`я, раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, однак, на даний час щодо нього є два кримінальні провадження, що перебувають на розгляді у двох різних судах, а у розглядуваній справі ним вчинено три епізоди крадіжки, що свідчить про схильність особи до вчинення деліктів; думку потерпілої, яка не настоює на суворому покаранні обвинуваченого, та що потерпілій повернуто таке викрадене майно як кулон, що, згідно з обвинувальним актом, не має майнової цінності для потерпілої; а потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викрадене повернуто у повному обсязі, так як добровільно видане обвинуваченим. Суд враховує також думки потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які будь - яких претензій до обвинуваченого не мають та у вирішенні справи покладаються на розсуд суду, про що попередньо подали до суду відповідні заяви.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, так як він вчинив на протязі кроткого проміжку часу три епізоди крадіжки чужого майна та на даний час щодо нього є два кримінальні провадження, що перебувають на розгляді у двох різних судах, що, на думку суду, свідчить про схильність особи до вчинення деліктів.
Підстав для застосування ст. ст. 75, 69 КК України, суд не вбачає, з врахуванням особи обвинуваченого, який не має визначеного місця проживання; утриманців, має доход у вигляді пенсії по інвалідності, однак, потерпілій майнова шкода, завдана злочином, не відшкодована жодним чином, та хоча він є особою з інвалідністю 3 гр., однак, виявляє схильність до вчинення злочинів проти власності.
Обвинуваченому слід обрати покарання в межах згідно із санкціями ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк, що наближений до мінімального, визначеного санкцією цих норм права, із застосуванням ст. 70 КК України.
При застосуванні ст. 70 КК України суд враховує наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин і особу обвинуваченого та кількість епізодів його злочинної діяльності і вбачає за можливе застосувати такий принцип складання покарань як поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Захисник 03.02.21 р. подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому при вирішенні справи по суті з тримання під вартою на особисте зобов`язання з огляду на те, що ризики, що стали підставою для застосування такого суворого виду запобіжного заходу на даний час відпали; з врахуванням особи обвинуваченого, який має визначене місце прожитвання, є особою з інвалідністю, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, наявні пом`якшуючі обставини.
Обвинувачений таке клопотання підтримав, зазначивши, що має прагнення відшкодувати потерпілій збитки та змінити своє життя і поведінку на краще, просить не позбавляти його волі.
Прокурор проти задоволення такого клопотання заперечив з огляду на те, що обвинуваченим вчинено три епізоди злочинної діяльності та на даний час щодо нього є два кримінальні провадження, що перебувають на розгляді у двох різних судах.
Обговорюючи це питання, суд враховує, що хоча обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю та має доход, однак, обвинуваченим вчинено три епізоди злочинної діяльності по викраденню чужого майна, потерпілій збитки не відшкодовано, він не має утриманців та визначеного місця проживання, в ході досудового розслідування змінював місця свого фактичного проживання (оренди квартир), та по місцю фактичного проживання ДОП характеризується негативно, а на даний час щодо нього є два кримінальні провадження, що перебувають на розгляді у двох різних судах, що свідчить про те, що він схильний до вчинення злочинів та проступків. Тому клопотання захисника слід залишити без задоволення.
Потерпілою ОСОБА_3 14.01.21 р. подано до суду цивільний позов, обгрунтований тим, що злочинними діями обвинуваченого їй завдана велика матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода становить 12 696 грн (вартість викраденого ланцюжка, що підтверджена чеком з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про його придбання), а моральну - вона оцінює в сумі 5 000 грн як таку, що завдана їй втратою її цінного та значущого для неї майна та її стражданнями після вчинення злочину щодо неї. Просить позов задовольнити.
Аналізуючи доводи цивільного позову у сукупності з письмовими доказами на його обгрунтування, суд враховує, що обвинуваченому інкриміновано розмір викраденого, що визначений експертним шляхом без вивчення самої викраденої речі. А вказаним вище чеком з магазину стверджується вартість викраденого майна і ця сума обвинуваченим не оспорюється. Розмір морального відшкодування та його обгрунування суд також вважає належним. Тому позов, з врахуванням визнання його у повному обсязі і обвинуваченим, суд задовольняє у повному обсязі.
Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого у повному обсязі.
Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, знявши з них арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 22, 23, 1 166 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці;
-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 09.10.20 р..
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_3 , і. н. НОМЕР_3 , 12 696 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн майнової шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн моральної шкоди, а всього 17 696 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на доход держави:
- 653 (шістсот п`ятдесят три) грн, 80 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи (висновок № 653 від 22.09.20 р.);
- 817 (вісімсот сімнадцять) грн, 75 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи (висновок № 725 від 21.10.20 р.).
Речові докази у справі:
- грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн, що зазначені у постанові слідчого від 10.10.20 р., та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 ;
- портмоне, що передане на зберігання до камери схову Ковельського ВП Гу Нп у Волинській області за квитанцією № 000 571, банківську картку, візитку, грошові кошти в сумі 89 (вісімдесят дев`ять) грн, що зазначені у постанові слідчого від 10.10.20 р., та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - повернути потерпілому ОСОБА_5 , та залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 , відповідно.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії даного вироку.
Головуючий:ОСОБА_1