ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №640/4453/19-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/483/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/818/483/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.05.2018 року Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.125 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,-

засуджено за ч.1 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року, у виді 1 року обмеження волі, та з урахуванням ст.72 КК України, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 1 рік 25 днів обмеження волі.

Як установив суд, 03 лютого 2019 року приблизно о 07:00 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем спільного мешкання із своєю сестрою ОСОБА_8 , а саме у квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на побутовому ґрунті ініціював конфлікт, в ході якого, знаходячись на кухні вищезазначеної квартири, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень сестрі, відчуваючи до неї неприязнь, схватив обома руками за руки потерпілої спричинивши останній фізичний біль. Після чого продовжуючи свої злочинні дії, взяв металевий ковш та наніс один удар у верхню частину лівої лопатки, потім наніс ще один удар між лівим плечем та ліктем і останній удар металевим ковшом наніс у ліву тім`яну частину голови ОСОБА_8 . В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , згідно висновків судово-медичної експертизи № 09-142/2019 від 13.02.2019 потерпілій ОСОБА_8 були спричинені наступні умисні тілесні ушкодження: садно у тім`яній ділянці ліворуч; синці на зовнішній та внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не мав наміру наносити тілесні ушкодження потерпілій. На думку обвинуваченого агресивна поведінка потерпілої стала причиною конфлікту. Указав, що потерпіла перебувала на обліку в лікарні з діагнозом шизофренія. Просить не позбавляти його волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_7 в судове засідання Харківського апеляційного суду не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, клопотань про проведення апеляційного розгляду за його обов`язковою участю не заявляв, а тому з урахуванням вимог ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Із показань у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 слідує, що 03 лютого 2019 року до неї до дому за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов брат ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він був агресивний, схватив її за руки і почав наносити удари металевим ковшом, який стояв на кухні. Всього наніс їй три удари - по плечу і голові. З голови у неї пішла кров, вона почала кричати. На її крик прибіг знайомий ОСОБА_9 , який знаходився у них в гостях. Він відвів ОСОБА_7 в кімнату і викликав швидку допомогу. Її доставили в лікарню, де надали медичну допомогу.

Відповідно до довідки з КНП «ГКБСНМП ім. проф. А.І. Мещанінова» ХГС від 03.02.2019 року, о 09 годині 35 хвилин 03 лютого 2019 року, громадянка ОСОБА_8 звернулася до медичного закладу у зв`язку із нанесенням їй тілесних ушкоджень 03 лютого 2019 року її братом в ході побутової сварки (а.с.101).

Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_8 , в ході його проведення потерпіла розказала та показала за яких обставин їй спричинені тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 (а.с.103-110).

Об`єктивність показань потерпілої про вчинення щодо неї протиправних насильницьких дій ОСОБА_7 та спричинення тілесних ушкоджень підтверджується також висновком судово-медичної експертизи №09-142/2019 від 13.02.2019 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно у тім`яній ділянці ліворуч; синці на зовнішній та внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_8 , що викладені в протоколі проведення слідчого експерименту, не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень (а.с.113-114).

Доводи скарги обвинуваченого про те, що він лише відштовхнув потерпілу спростовуються висновком наведеної вище судово-медичної експертизи та показаннями ОСОБА_8 , які узгоджуються цими висновками.

Тому твердження в скарзі обвинуваченого про зворотне позбавлені підстав.

Доводи обвинуваченого про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння спростовуються показаннями потерпілої, а також наданими в суді першої інстанції показаннями самого обвинуваченого про вживання ним 03 лютого 2019 року алкогольних напоїв.

Оцінивши зазначенні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на спричинення потерпілій вищевказаних тілесних ушкоджень, оскільки про це свідчать не тільки показання потерпілого, характер діяння, спосіб його вчинення, а й дані судово медичної експертизи щодо характеру, локалізації виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Таки чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі, підстав не вбачається.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, характеризується негативно, а також враховано відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом з тим, ураховуючи, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд першої інстанції призначив обвинуваченому за ч.1 ст.125 КК України та за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання, вид і розмір якого, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить обвинувачений, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: