Справа № 522/3124/18
Провадження № 1-кп/522/378/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000197 від 25.01.2017 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 та 2007 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , немає судимості,

- у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 25 січня 2017 року, приблизно о 08 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з потерпілою ОСОБА_8 , діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачивши можливість настання наслідків, хоча міг і повинен був їх передбачити, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс кулаком правої руки один удар в область шиї потерпілої, чим спричинив крововиливи у навколишню клітковину обох судинно нервових пучків шиї. Після удару, пробігши близько десяти кроків потерпіла впала без свідомості та померла від рефлекторної зупинки серця, що розвинулась внаслідок подразнення нервових пучків шиї крововиливами навколо них.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
2. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , частково заперечуючи свою провину спочатку, під час дослідження доказів підтвердив фактичні обставини вказані у вироку, та надав пояснення про те, що він за викладених у вироку обставин під час конфлікту з потерпілою наніс їй один удар в шию, та штовхнув, про те що вона померла він не знав, у вчиненому розкаюється.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 .
3. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України як: вбивство вчинене з необережності.

Докази на підтвердження встановлених обставин.
4. Так, потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 25.01.2017 року в ранній час, обвинувачений затіяв сварку з його дружиною ОСОБА_8 , в ході якої наніс їй удар в область шиї, після чого потерпіла втратила свідомість і померла, а обвинувачений втік.

5. Наведені показання потерпілого та обвинуваченого узгоджуються між собою, є об`єктивними, достовірними та належними, які прямо підтверджують обставини, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, та підтверджуються за допомогою інших доказів, які безпосередньо досліджені судом.

6. Так, відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 25.01.2017 року, на ділянці тротуару біля входу в парадну буд. АДРЕСА_2 , виявлено труп ОСОБА_8 . Вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 237, 103-107 КПК України.

7. Висновок судово-медичної експертизи №114/341/17 від 25.01.2017 року, підтверджує, що ОСОБА_8 завдано закриту травму шиї: по одному крововиливу у навколишню клітковину обох судинно-нервових пучків шиї, що заподіяні пожиттєво, за короткий проміжок часу обчислювальний секундами до моменту настання смерті, та знаходяться такі ушкодження у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

8. Згідно з актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 25.01.2017 року при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлений.

9. Згідно з актом судово-медичного-гістологічного дослідження №314/341 від 25.01.2017 року, крововиливи у м`яких тканинах шиї справа і зліва в області судинно-нервових пучків без вираженої перифокальної клітинної реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла. «Шокова нирка» Набряк легенів, головного мозку. Гіпертрофія, дистрофія міокарду, жирова дистрофія печінки.

10. Згідно з актом судово-медичного-гістологічного дослідження №666/341 від 21.02.2017 року, у трупа ОСОБА_8 виявлені вогнищеві крововиливи у м`яких тканинах шиї справа і зліва - без вираженої перифокальної клітинної реакції. Нерівномірно виражене кровонаповнення внутрішніх органів, порушення гемодинаміки в мікроциркуляторному руслі у вигляді еритростазів, сепарації крові. Нерівномірно кровонаповнення, помірний периваскулярний склероз, дрібновогнищева фрагментація кардіоміцитів, дистрофія, вогнищева гіпертрофія, склероз окремих дрібних артерій в міокарді. Набряк м`яких мозкових оболонок головного мозку. Вогнища гострої емфіземи, дрібні крововиливи, ділянки дистелектаза в легенях. Паренхіматозна дистрофія внутрішніх органі. Зональний жировий гепатоз.

11. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.02.2018 року підтверджує факт затримання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 103-107 КПК України.

12. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2017 року, проведеного відповідно до вимог ст. ст. 104, 223, 228, 231 КПК України, підтверджує, що потерпілий (свідок) ОСОБА_9 у присутності двох понятих, серед фотознімків чотирьох осіб без різких відмінностей у зовнішності впізнав особу під №4 ( ОСОБА_4 ) за рисами обличчя, формою голови, розміром носа та губ, як особу, яка 25.01.2017 року нанесла удар його дружині ОСОБА_8 , знаходячись по вул. Старопортофранківська, 109.

13. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2017 року, проведеного відповідно до вимог ст. ст. 104, 223, 228, 231 КПК України, підтверджує, що свідок ОСОБА_10 у присутності двох понятих, серед фотознімків чотирьох осіб без різких відмінностей у зовнішності впізнав особу під №3 ( ОСОБА_4 ) за загальними рисами обличчя, розміром носа, скул та вух, як особу, яка 25.01.2017 року нанесла удар ОСОБА_8 .

14. Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

15. У ст. ст. 87 -88 КПК України перелічені випадки визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.

16. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

17. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, об`єктивно підтверджують надані обвинуваченим покази та дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є доведеною у повному обсязі.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 .
18. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд враховує визнання провини, та наявність 2-х утриманців.

19. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
20. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

21. У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченої, задля недопущення повторення протиправної поведінки з її сторони. Покарання повинно бути справедливим.

22. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

23. Так, у Постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

24. Судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою провину, однак щиро не розкаявся так як заперечував свою провину спочатку незважаючи на вчинення злочину в умовах очевидності. Судом не встановлені обтяжуючі обставини. Крім цього, судом враховано, що ОСОБА_4 на обліках у нарколога та психіатра не знаходиться. Таким чином, саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
25. Речові докази - відсутні.

26. Строк тримання під вартою продовжити у зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

27. У строк відбування покарання зарахувати строк утримання обвинуваченого під вартою, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з тих підстав, що Великою палатою Верховного суду, по справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, зазначено: «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.»

27. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

2. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню.

3. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

4. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України( в ред. - Закону № 838-VIII ) в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню в Одеській установі виконання покарань в період з 11.02.2018 року по 26.04.2018, та із 23.01.2020 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

5. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

6. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

7. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

8. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

9. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

07.10.2020