279/6399/20
1-кс/279/54/21
У Х В А Л А
іменем України

25 січня 2021 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000250 від 26.12.2020 року за ст.290 КК України про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Заявник як власник арештованого майна звернувся з клопотанням про скасування арешту майна в частині місця його зберігання, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.12.2020 року.

Вказав, що вказаною ухвалою було накладено арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , заяву №283500872 від 26.12.2020, акт огляду реалізованого транспортного засобу №5172/20/001371 від 19.11.2020, договір комісії №1234/11 від 19.11.2020, договір купівлі-продажу транспортного засобу 1234/11 від 19.11.2020, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №1234/11 від 19.11.2020, витяги з ДРОРМ, Інтерполу та реєстру боржників, акт огляду ТЗ та Реєстраційних документів та квитанцію про оплату послуг перереєстрації ТЗ №ПН3774298 від 26.12.2020 року з забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Суд мав можливість передати автомобіль йому на тимчасове зберігання, оскільки він необхідний йому для використання в господарстві. Просив скасувати ухвалу від 30.12.2020 року в частині визначення місця зберігання автомобіля.

В судове засідання заявник не прибув, про час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Слідчий подав письмове заперечення проти скасування арешту, посилаючись на те, що експертні дослідження транспортного засобу не проведені.

Дослідивши матеріали клопотання, справи №279/6399/20 за клопотанням про накладення арешту, встановлено наступне:

Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.

Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.

Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

Судом встановлено, що органом досудового розслідування з 26.12.2020 року здійснюється кримінальне провадження №0000250 від 26.12.2020 року за ст.290 КК України. 26.12.2020 року під час проведення огляду було вилучено, а в подальшому ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.12.2020 року накладено арешт на належний заявникові транспортний засіб.

Арешт було накладено у формі обмеження права власника на користування та розпорядження майном. З часу вилучення майна та накладення на нього арешту минуло менше 1 місяця.

Автомобіль заявника було вилучено в зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, його визнано речовим доказом, на час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, експертні дослідження не проведені, рішення про долю речових доказів не приймалось.

При цьому, в ухвалі про накладення арешту на майно питання визначення місця зберігання арештованого майна не вирішувалось. Фактично заявник оскаржує постанову дізнавача про визнання предметів речовими доказами від 28.12.2020 року, що не може бути предметом розгляду даного судового провадження.

Суд прийшов до висновку, що у органу досудового слідства існує потреба у застосуванні арешту вказаного в клопотанні майна до завершення його експертного дослідження, тому клопотання задоволенню не підлягає, що не перешкоджає повторному зверненню в разі зміни обставин провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання про скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1