Справа № 341/1078/19
Провадження № 1-кп/353/23/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000176 від 25.05.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, судимого:

- вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 25.12.2009 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням на підставі ст. 70 КК України до 4 (Чотирьох) років 6 (Шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 (Один) рік;

- вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.04.2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297 КК України з призначенням на підставі ст. 70 КК України до 3 (Трьох) років 6 (Шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 (Два) роки;

- вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 13.09.2012 року за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням на підставі ст. 71 КК України до 3 (Трьох) років 7 (Семи) місяців позбавлення волі, звільненого 18.06.2014 року на підставіухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 06.06.2014 рокузгідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
- вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.11.2014 року за ст. 198 КК України до 1 (Одного) місяця арешту, звільненого 16.01.2015 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення крадіжок чужого майна та інших умисних злочинів, останній раз 10.11.2014 року вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ст. 198 КК України до 1 (Одного) місяця арешту, звільнившись 16.01.2015 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості знову вчинив новий корисливий злочин.

19.05.2019 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_5 з метою отримання раніше зароблених грошових коштів за виконання господарських робіт прийшов на подвір`я ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 . На вказаному повір`ї він зустрів ОСОБА_4 , який на той час теж допомагав ОСОБА_6 по господарству і тимчасово проживав у останньої. При цьому ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_6 , було відомо, що ОСОБА_5 , неналежним чином виконував господарські роботи, у результаті чого заборгував господині значну суму грошових коштів.

З цього приводу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 словесно ображав ОСОБА_5 і той з метою уникнення подальшого конфлікту вийшов з подвір`я ОСОБА_6 та направився у сторону центральної вулиці с. Вигівка Бурштинської міської ради Івано-Франківської області.

У той час, коли ОСОБА_5 рухався по центральній вулиці вказаного населеного пункту, його на автомобілі марки «ВАЗ 2105» наздогнав ОСОБА_4 , який наказав ОСОБА_5 сісти у транспортний засіб, та повернувся з ним до господарства ОСОБА_6 . У помешканні останньої ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знову почали конфліктувати з ОСОБА_5 з приводу недоброякісного виконання ним своєї роботи і останній, не бажаючи конфліктувати з вказаними особами, вийшов з будинку та направився до виходу з подвір`я. Слідом за ним з помешкання вибіг ОСОБА_4 , який, побачивши у руці ОСОБА_5 належний останньому мобільний телефон марки «Вгаvis», F 180 rihg, вирішив відкрито викрасти вказаний мобільний пристрій, як часткову компенсацію за неякісно виконану роботу.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_5 і, розуміючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності та відкритості, несподівано для останнього вирвав з його правої руки мобільний телефон марки «Вгаvis», F 180 rihg, вартістю 290 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 35 гривень без залишку коштів на рахунку. Заволодівши таким чином мобільним телефоном, ОСОБА_4 вийняв з нього сім-карту та повернув її ОСОБА_5 , після чого повернувся до помешкання ОСОБА_6 і у подальшому розпорядився викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, вказавши на те, що він дійсно тимчасово на протязі двох-трьох місяців проживав у господарстві ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 . 19.05.2019 року близько 16 години 30 хвилин, коли він допомагав ОСОБА_6 по господарству, до останньої прийшов ОСОБА_5 з вимогою про отримання раніше зароблених грошових коштів за виконання господарських робіт. Раніше йому ОСОБА_6 розповідала, що ОСОБА_5 неналежним чином виконував у неї господарські роботи та у зв`язку з чим заборгував їй значну суму грошових коштів. З цього приводу між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого він ображав потерпілого, і останній вийшов з подвір`я ОСОБА_6 та направився у сторону центральної вулиці с. Вигівка. В цей час він на автомобілі наздогнав ОСОБА_5 та наказав йому сісти у його транспортний засіб. Разом вони повернулися до господарства ОСОБА_6 , де разом з ОСОБА_6 вони знову почали конфліктувати із ОСОБА_5 з приводу недоброякісного виконання ним своєї роботи. Внаслідок чого останній вийшов з будинку та направився до виходу з подвір`я. Слідом за ним з помешкання вибіг і він та побачив у руці ОСОБА_5 мобільний телефон, який він вирішив викрасти, як часткову компенсацію за неякісно виконану роботу. Він підійшов до ОСОБА_5 і несподівано для останнього вирвав з його руки мобільний телефон, вийняв з нього сім-карту та повернув її потерпілому, після чого повернувся до помешкання ОСОБА_6 і у подальшому викрадений мобільний телефон залишив у господарстві ОСОБА_6 .

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється, потерпілому повністю відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, останній не має до нього претензій матеріального та морального характеру, просить його суворо не карати.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді 1 (Одного) року 6 (Шести) місяців позбавлення волі. Питання речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушеньі те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.
Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимийза вчинення корисливих злочинів,не працює, не одружений, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, негативно ставиться до вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків та те, що потерпілий ОСОБА_5 не має до нього претензій матеріального і морального характеру, просить обвинуваченого суворо не карати.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної Жидачівським районним сектором з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, від 09.12.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та становить середню небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та згідно п. 4 ч. 3 с. 76 КК України (а.с. 95-98).

Враховуючи наявність зазначених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, позицію прокурора висловлену у судових дебатах щодо міри покарання обвинуваченому, думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, та висновку органу пробації, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 1 (Один) рік позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Вгаvis», F 180 rihg, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1