Справа № 524/103/21
Провадження № 1-кс/524/58/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижня-Барда Єловського району Пермської області, Російська Федерація, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, неодруженого, має малолітнього сина від попередніх фактичних шлюбних відносин, офіційно непрацюючого, має непостійні роботи на умовах підряду, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в матеріалах досудового розслідування, зареєстрованого 09 січня 2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Вказував, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, у хуліганських діях, вчинених із застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 09 січня 2021 року відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України у даному кримінальному проваджені за погодженням із прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та у відповідності до вимог ст. 135 КПК України ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 09 січня 2021 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився поблизу території загальноосвітньої школи № 8 міста Кременчука за адресою: м. Кременчук, вул. Тараса Бульби, буд. 8, де перестрів свою знайому ОСОБА_7 . Під час розмови між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті неприязних відносин, після чого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення врегульованих законом комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок, дотримання правил поведінки в суспільному житті, і бажаючи їх настання; грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства і прийнятих в ньому правил поведінки: тобто ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки і моральності; знаходячись в громадському місці: на території ЗОШ № 8; діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, безпричинно став штовхати ОСОБА_7 , наносити їй удари по голові і тулубу, хватати за одяг і волосся, таким чином, примушуючи ОСОБА_7 йти з ним проти волі і заподіяв їй тілесні ушкодження.

Дані хуліганські дії ОСОБА_4 помітив охоронець ЗОШ № 8 - ОСОБА_8 , яка стала намагатись припинити протиправні дії, для чого зробила йому зауваження. ОСОБА_4 не відреагував на зауваження ОСОБА_8 і продовжив вчинювати правопорушення.

Після того як ОСОБА_8 повторно зробила зауваження ОСОБА_4 , останній, з метою вчинення опору особі, яка намагалась припинити його хуліганські дії, дістав з кишені одягу і продемонстрував ОСОБА_8 предмет схожий на пістолет та висунув погрозу у застосуванні зброї, якщо остання не покине місце злочину. Почувши, що ОСОБА_8 повідомить до поліцію, ОСОБА_4 з місця події зник.

09.01.2021 року відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами: показами потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду та вилучення у ОСОБА_4 речових доказів; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є очевидцями та безпосередньо бачили як ОСОБА_4 вчиняв вказане кримінальне правопорушення; речовими доказами.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, який не має постійного місця роботи, тобто джерелом його доходів є вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий зазначив, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, неможливо, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні, без застосування застави та без визначення розмірів застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 вказав про те, що вину у вчиненні поставленого йому у вину злочину визнає, щиро розкаюється.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява №38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілу та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків одночасно передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а звідси, посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність факту направлення обвинувального висновку щодо вчинення кримінального правопорушення підозрюваним за ст. 125 КК України до суду, слідчий суддя приймає до уваги, як такий ризик, що вказує на можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, однак, такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі встановлені слідчим суддею обставини, характер пояснень підозрюваного, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, має від попередніх фактичних шлюбних відносин малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність постійного місця роботи, має непостійні роботи на договірно-підрядних умовах, котрий має постійне зареєстроване та фактичне місце проживання в с. Вільна Терешківка Кременчуцького району Полтавської області, де проживає з батьками, які є особами похилого віку, а батько, зокрема, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС та особою, якому встановлена група інвалідності, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, а звідси підозрюваний має стабільні соціальні зв`язки, не судимого, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого кримінального правопорушення, дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт.
При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що підозрюваний та захисник не навели належні і допустимі доводи, достовірні відомості щодо необхідності та можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний проміжок часу доби, зокрема у нічний час доби.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в матеріалах досудового розслідування, зареєстрованого 09 січня 2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 05 березня 2021 року.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: