Провадження №11-сс/801/665/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Київського відділення Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 погоджене прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 листопада 2020 року, відносно ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 2 ст. 307 КК України.
Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 659100 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно по положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 .
Захисник зазначає про те, що прокурором та слідчим не доведено неможливості застосування інших, більм м`яких запобіжних заходів. При цьому захисник вказує на те, що слідчий суддя не вказав при прийнятті рішення, які обґрунтування та докази взяті до уваги, роблячи висновки про наявність ризиків.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Київського ВП Вінницького ВП ГУНП в Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000937 від 23 липня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.
В межах даного провадження повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів ОСОБА_8 та звернуто до місцевого суду клопотання слідчого про обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 2 ст. 307 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена слідчим та сумнів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме ті, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою особистого збагачення може продовжувати вчиняти нові злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, а також іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та відомості про його особу.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
Посилання сторони захисту про недоведеність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є необґрунтованими, оскільки містять лише незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона, що у цьому випадку не мало місця.
Також на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 слід визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 659100 гривень, застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втрати заставу. Крім того в разі внесення застави, слідчий суддя поклав на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.
Отже, твердження в апеляційній скарзі захисника про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3