Справа № 461/7002/20
Провадження № 1-кс/461/14/21
УХВАЛА
іменем України

11.01.2021 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю захисника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000327, відомості щодо якого внесені 01.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,
в с т а н о в и в :

Підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України), та зобов`язати керівника групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, прийняти процесуальне рішення, передбачене ст. 110 КПК України, щодо закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину. передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України) та після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України (п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України).

В обґрунтування скарги покликається на те, що у даному кримінальному провадженні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, а відтак у діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення. Стверджує, що оскаржувна постанова прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, прийнята незаконно, та підлягає скасуванню, оскільки під час здійснення досудового розслідування не здобуто доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, у його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчився, а тому кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю, саме з цих двох підстав. Підозрюваний вказує, що він не погоджується на закриття вказаного кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки це не є реабілітуючи підстава для закриття провадження, а він вважає себе невинним, а тому просить вказану постанову скасувати та зобов`язати вчинити дії, вказані в резолютивній частині скарги.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат ОСОБА_3 просив проводити розгляд вказаної скарги без участі скаржника, оскільки він не має можливості бути присутнім при розгляді вказаної скарги, а також вказав, що всі питання по скарзі може пояснити від імені скаржника саме представник. За таких обставин, зважаючи на позицію представника скаржника та розумні строки розгляду скарги слідчий суддя прийшов до висновку про можливість проведення розгляду скарги без участі скаржника оскільки його інтереси повінстю може захистити його захисник адвокат ОСОБА_3 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні, скаргу підтримав, просив таку задоволити, з мотивів наведених у скарзі.

Прокурор у судове засіданні не з`явився, про причини своєї чергової невки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, наслідки неявки, а тому відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності прокурора прокуратури у Львівській області, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши представника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути оскаржені особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк твння скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію постанови про закриття кримінального провадження скаржником було отримано 20 серпня 2020 року та строк для оскарження відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України є до 31 серпня 2020 року, тобто скарга подана в межах строку на оскарження.

Слідчим суддею встановлено, що Прокуратурою Львівської області здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 01.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрювався в наданні завідомо неправдивого показання свідка під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000650 від 18.08.2017 р., поєднані зі штучним створенням доказів захисту, тобто в у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Вказане кримінальне провадження № 0000327 від 01.06.2018 р. виділено з кримінального провадження № 0000650, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке 18.08.2017 внесено до СРЛР за фактом загибелі ОСОБА_8 внаслідок ДТП, що мала місце того дня в с. Ямельня Яворівського району Львівської області.

В межах кримінального провадження № 0000327 відомості про яке 01.06.2018 внесено до ЄРДР, ОСОБА_9 05.06.2018 р. вручено змінене повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 384 КК України (рішення про продовження строку розслідування у вказаному кримінальному провадженні не приймалось). При цьому, обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурором не було затверджено та до суду для розгляду по суті не скеровувався. З матеріалів справи вбачається, що строк досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, підозра про скоєння якого вручена ОСОБА_9 29.01.2018 р. завершився 29.03.2018 р.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 29.01.2018 р. строки досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, інкримінованого ОСОБА_9 , не продовжувались. Це підтверджується також ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.10.2019, де зазначено, що строки досудового розслідування спливли вже на момент складення обвинувального акта, а відтак слідчий чи прокурор повинен був виконати вимоги п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2020 частково задоволено скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 та зобов`язано прокурора розглянути його звернення щодо закриття кримінального провадження № 00000327 від 01.06.2018 р.

Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 може бути закрито на підставі не лише у зв`язку із закінченням строків розслідування кримінального провадження, але і у зв`язку із відсутністю в діях підозрюваного ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
Факт вчинення кримінального правопорушення іншою особою стороною обвинувачення не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, є об`єктивно безпідставним твердженням сторони обвинувачення, та загалом вчинення будь-якою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не встановлено вироком суду.
Таким чином, сторона обвинувачення фактично вказує на факт вчинення кримінального правопорушення іншою особою за відсутності щодо нього обвинувального вироку, який би набрав законної сили, що є грубим порушенням засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини й істотно обмежує права та свободи останнього. Відтак, встановлюється давання ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині та створенням шучних доказів обвинувачення та захисту.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu L Romania), п. 41). Попереднє висловлення органом досудового слідства такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Sfcr.ikia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).
У повідомленні про підозру описується роль та дії конкретної особи та виконавця злочину, проте обвинувачення цієї особи не було предметом судового резгляду в межах кримінального провадження і факти його можливої злочинної діяльності не встановлено обвинувальним вироком суду, який би набрав законної лин.
Преюдиція щодо винуватості особи у кримінальних правопорушеннях грубо порушує передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, принципів верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів. А міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Вищевказана позиція повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові від 10.05.2018 року колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №461/3797/17.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що оскаржувана постанова прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року підлягає скасуванню як незаконна, оскільки порушує презумпцію невинуватості підозрюваного.
Частиною 2 ст. 303 КПК України встановлено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, КПК України не передбачає повноважень слідчого судді зобов`язувати слідчого та прокурора вчиняти конкретні слідчі та процесуальні дії, встановлювати строки, тощо. Більше того, згідно з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, вимога заявника про зобов`язання керівника групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, прийняти процесуальне рішення, передбачене ст. 110 КПК України, щодо закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину. передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України) та після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України (п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України), не підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задоволити частково, а саме: скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В іншій частині скарги, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Львівської області від 17 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000327 від 01.06.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1