№ 1-кс/756/2679/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0005510 від 04.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:
18.12.2020 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0005510 від 04.11.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи свої вимоги, слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до дня закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 06.11.2020, тобто до 02.01.2021, оскільки у кримінальному провадженні необхідно вчинити ряд слідчих та процесуальних дії з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, а також виявлення обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. З приводу долученої захисником в судовому засіданні медичної документації зазначив, що вона не свідчить про неможливість утримання підозрюваного в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. При цьому, послався на те, що його підзахисний є хворою особою, у якої постійно загострюється тривожний стан, у зв`язку з чим він потребує тривалого лікування, яке має відбуватись не примусово, а добровільно, та яке не можливе в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», на підтвердження чого долучив до матеріалів провадження медичну документацію. Крім того зазначив, що ризики, заявлені стороною обвинувачення є необґрунтованими, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, жалкує про вчинене, має намір стати на шлях виправлення, а тому просив застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та зазначив, що бажає стати на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0005510 від 04.11.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2020 приблизно о 14:10 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку за адресою: м.Київ, вул.Озерна, 28, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, наніс один удар ногою в область грудної клітини ОСОБА_7 , від якого останній впав, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, забій м`яких тканин у проекції грудини, забій м`яких тканин у потиличній ділянці голови.

04.11.2020 о 15.38 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

05.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

06.11.2020 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.01.2021 включно, без визначення розміру застави.

17.12.2020 постановою виконувача обов`язків керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005510 від 04.11.2020 продовжено до 3-х місяців, а саме до 04.02.2021.
Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме:

- рапортом про затримання ОСОБА_5 ;

- протоколом затримання ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 05.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема: отримати висновок судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_12 ; провести стаціонарну комісійну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу з приводу наявності у підозрюваного ОСОБА_5 психічних захворювань; отримати висновок комплексної судово-психіатричної експертизи з приводу наявності у підозрюваного ОСОБА_5 психічних захворювань; виконати ряд інших слідчих дій у рамках кримінального провадження, у яких виникне необхідність; виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, а саме: повідомити потерпілого про завершення досудового розслідування; повідомити потерпілого про надання доступу до матеріалів досудового розслідування; ознайомити потерпілого із матеріалами досудового розслідування; виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, а саме: повідомити підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування; повідомити підозрюваного та його захисника про надання доступу до матеріалів досудового розслідування; ознайомити підозрюваного та його захисника із матеріалами досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та належним чином вручити їх стороні захисту.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для повноти досудового розслідування та правильної кваліфікації дій підозрюваного.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно зі ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено в разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено, а стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незважаючи на наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, де він проживає разом із матір`ю, слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, а також санкцію статті, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, а тому вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей.

Вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що беззаперечних доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на що слід вважати, що таких перешкод не має.

Так, слідчий суддя відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та з огляду на практику Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність існування ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Питання доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки ці питання підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 395, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0005510 від 04.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0005510 від 04.11.2020, а саме до 04 лютого 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1