Справа № 159/5574/20
Провадження № 1-кп/159/127/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за (№0000211 від 01 вересня 2020 року та №0001295від 16 вересня 2020 року) стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Стара Вижівка Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, інваліда ІІІ групи, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1, ст.126-1 КК України,
в с т а н о в и в :

31 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_5 , Ковельським міськрайонним судом Волинської області у цивільній справі №159/3763/20, провадження № 2-о/159/122/20 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 19 липня 2020 року під підпис із зазначеним вище рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати дане рішення суду, у період часу з 28 серпня 2020 року по 31 вересня 2020 року проживав спільно з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , особисто контактував з ОСОБА_5 , через що остання змушена була звертатися до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області за допомогою.

Своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , у період часу з 07.09.2019 по 11.08.2020 року умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою він перебував у сімейних відносинах, а саме своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Зокрема, ОСОБА_4 , попередньо неодноразово вчиняючи домашнє насильство, що мало місце 03.11.2019 року о 00 год. 20 хв., 26.06.2020 року о 14 год. 00 хв., 19.07.2020 року о 14 год. 30 хв., за що його Ковельським міськрайонним судом відповідно 12.12.2019 року, 23.07.2020 року та 27.07.2020 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» продовжив свої умисні протиправні дії, що вказує на їх систематичність, а саме: 14.09.2020 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті неприязних відносин, ображав нецензурними словами свою колишню дружину ОСОБА_5 , погрожував фізичною розправою, та виражався нецензурною лексикою, чим вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини, з якою проживає спільно, що полягало в психологічному насильстві, та призвело до її психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої, що виразилося у настанні втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості, втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, що вказує на їх систематичність, обвинувачений ОСОБА_4 15.09.2020 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті неприязних відносин, ображав нецензурними словами свою колишню дружину ОСОБА_5 , погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини, з якою проживає спільно, що полягало в психологічному та економічному насильствах, та призвело до її психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої, що виразилося у настанні втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості, втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному, систематичному вчиненні психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється і прохає суворо не карати. Підтвердив обставини викладенні в обвинуваченні в повному обсязі, твердо пообіцявши в подальшому будь-яких протиправних дій відносно своєї колишньої дружини не скоювати.

Потерпіла ОСОБА_5 також підтвердила факти, відображенні в обвинувачені, висловивши думку, що у випадку зміни поведінки обвинуваченого вона будь-яких претензій не матиме.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень і винуватості обвинуваченоого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом дізнання та органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ст. 390-1, ст. 126-1 КК України,тобто в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, а також в умисному, систематичному вчиненні психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному та те, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, притягується до кримінальної відповідальності вперше, а обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Призначаючи покарання судом враховується також те, що в обвинуваченого на утримані перебувають двоє неповнолітніх дітей на утримання яких останній сплачує аліменти, його стан здоров`я, необхідність в подальшому оперативному лікуванні.
За таких обставин суд, вважає співмірним, достатнім та справедливим призначення покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75, ст.76 КК України, тобто з випробуванням.
З врахуванням наведених підстав для застосування іншого виду покарання суд, не вбачає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1, ст.126-1 КК України, призначивши покарання:
- за ст. 390-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеженя волі;
- за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 до відбування остаточнепокарання у виді 1 (одного ) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речові докази у справі, а саме: оптичний носій інформації CD-R диск, який долученийдо матеріалів справи, залишити при ній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1