ЄУН 174/28/20
н/п 1-кп/174/11/2021
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000407 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.07.1993 р. народним судом м.Вільногірська Дніпропетровської області за ст. 188-1 ч. 1 КК України до виправних робіт на строк 1 рік;

- 25.10.1994 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.ст. 206, 43, 45 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 07 травня 1996 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.142 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 31.12.2001 р. з Жовтоводської ВК-26 по відбуттю строку покарання;

- 05 липня 2005 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.127 КК України (в редакції 2001 р.) до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2005 р. вирок змінено, вважається засудженим до 3 років позбавлення волі, звільнений 14.02.2008 р. з ВК №133 за постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2008 р. умовно-достроково на 02 місяці 21 день;

- 06.12.2012 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі; звільнений 11.05.2018 р. з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , будучи особою, яка має судимість за умисні кримінальні правопорушення, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_5 , 10.12.2019 р., близько 21.25 годин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , вживав алкогольні напої з раніше знайомим йому ОСОБА_4 , під час чого в останніх виник словесний конфлікт.
В той же день, тобто 10.12.2019 р., близько 21.30 годин, у зв`язку з виниклим конфліктом, у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння останньому умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на заподіяння ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, 10.12.2019 р., близько 21.35 годин, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, стоячи навпроти, тобто обличчям до ОСОБА_4 , взяв зі столу, який стояв поруч в кімнаті, ніж, належний ОСОБА_6 та утримуючи його в долоні правої руки, продовжуючи знаходитись обличчям до ОСОБА_4 , наніс йому один удар в область правої половини грудної клітини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітини з ушкодженням правої плевральної порожнини з розвитком явищ правобічного гемопневмотораксу та підшкірної емфіземи, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і показав, що 10.12.2019 року, на початку 22 години прийшли з жінкою ОСОБА_7 в гості до ОСОБА_4 за адресою кв. АДРЕСА_2 . Вживали алкогольні напої, виникла сварка, бо приревнував свою дружину до потерпілого, почав її бити, а ОСОБА_4 заступився, почав відштовхувати його і вдарив в голову, а він взяв кухонний ніж, якій лежав в кімнаті на журнальному столику, яким різали продукти, і вдарив ним потерпілого один раз в праву сторону грудної клітини. Якою рукою наносив удар, не пам`ятає. Після цього штовхнув ОСОБА_4 на диван та сказав ОСОБА_6 , щоб викликала «швидку» та поліцію і щоб рушником закрила рану. Дочекався їх приїзду та був затриманий працівниками поліції. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що в грудні 2019 року працював в ТОВ «Агормир», куди також працевлаштувався ОСОБА_5 10.12.2019 р. не було роботи, тому усіх працівників розпустили по домівкам. Ввечері йому зателефонував ОСОБА_5 , сказав, що в нього є горілка та спитав, чи не заперечує він, щоб вони з жінкою прийшли в гості. Він не заперечував, і ОСОБА_5 з співмешканкою ОСОБА_7 прийшли в гості. Його співмешканка ОСОБА_8 також була вдома. В ході вживання спиртних напоїв він пожартував, щоб ОСОБА_5 не багато пив, бо він його погрузить і прийде в гості до його жінки. ОСОБА_5 відреагував на цей жарт вкрай негативно, почав бити свою жінку ОСОБА_9 . Він став виганяти ОСОБА_5 з квартири, виникла сварка, коли і як ОСОБА_5 взяв в руки ніж, не бачив, лише відчув удар в груди, удар був один, в грудях запекло, він впав на диван, а його жінка ОСОБА_6 почала відтягувати від нього ОСОБА_5 , схопила ОСОБА_5 за руку, в якій він тримав ніж, а він в цей час втратив свідомість. Під час удару він і ОСОБА_5 стояли друг навпроти друга, ОСОБА_5 вдарив його ножем в правий бік грудей, від чого він впав на диван. Проходив лікування у Вільногірській ЦМЛ та в лікарні № 16 м.Дніпро приблизно тиждень. На даний час ОСОБА_5 простив та просить не позбавляти його волі.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати по ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо (а.с.68), на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває (а.с.67), не одружений, не працює, неповнолітніх дітей не має, згідно досудової доповіді органу пробації, виправлення ОСОБА_5 не можливе без позбавлення або обмеження волі. (а.с.39-41)

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р., «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.)

Враховуючи обставини справи, дані досудової доповіді органу пробації, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, зокрема злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і знову вчинив аналогічний тяжкий злочин проти здоров`я людини, не працює і не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак з врахуванням обставин, які пом`якшують його покарання та думки потерпілого ОСОБА_4 , який просить не позбавляти обвинуваченого волі, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме вимогам ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Речові докази по справі, які знаходяться на збереженні в камері схову речових доказів Вільногірського ВП ЖВП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 507 від 02.01.2020 р. (а.с.48), а саме : кухонний ніж, змиви з леза ножа, змиви з рук ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - слід знищити; майку та джинси, належні ОСОБА_5 , футболку та спортивні штани, належні потерпілому ОСОБА_4 - слід повернути власникам.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Оскільки строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту скінчився і під час судового розгляду справи прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого обранню не підлягає.

Арешт, накладений слідчим суддею на речі потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , кухонний ніж (а.с.49-52) - слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 373, 374, 375, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі.

Речові докази по справі, які знаходяться на збереженні в камері схову речових доказів Вільногірського ВП ЖВП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 507 від 02.01.2020 р., а саме: кухонний ніж, змиви з леза ножа, змиви з рук ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - знищити; майку та джинси, належні ОСОБА_5 , футболку та спортивні штани, належні потерпілому ОСОБА_4 - повернути власникам.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку, зарахувавши в цей строк період його затримання в порядку ст.208 КПК України з 10.12.2019 р. по 12.12.2019 р.

Арешт, накладений слідчим суддею на речі потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , кухонний ніж - скасувати після набрання вироком законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1