Справа № 638/9306/20
Провадження № 1-кп/638/1278/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого по судовому провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачеве, Закарпатської області, який до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває судове провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 17.09.2020 року.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість ризиків. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Також вважав за можливе розглянути питання продовження строку тримання під вартою у відсутність захисника.
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, оглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом із цим, суд дійшов висновку про необґрунтованість існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки прокурором не доведено яким саме іншим чином обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у злочині у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, відносно якого на розгляді в Дзержинському районному суді м.Харкова перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ще ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк 60 діб, тобто до 12 листопада 2020 року.
Керуючись ст.ст.177, 178, 331, 369, 372 КПК України, суд -

постановив:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі Харківський слідчий ізолятор, продовживши строк цього запобіжного заходу до 12 листопада 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1