У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання надійшло до суду 30 липня 2020 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, прокурора, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:

У клопотанні начальника СВ вказано, що 29 липня 2020 року, приблизно о 00.30 год, ОСОБА_4 , перебуваючи на території прилеглій до продуктового магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільно розпиваючи спиртні напої в компанії своїх знайомих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини визнається найвищою соціальною цінністю в Україні та охороняється законом і протиправне посягання на життя людини є кримінально караним, діючи протиправно, цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності сторонніх осіб, які в цей момент знаходилися поряд і спостерігали за його діями, умисно наніс складним ножем, який мав при собі один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням передньої стінки шлунку та сальника, розлитий перитоніт, внутрішня кровотеча, які належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відомості про даний факт 29.07.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрем, на думку слідства підозрюваний ОСОБА_4 , вчинивши кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості злочинів є тяжким та відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України карається позбавленням волі на строк до 8-ми років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Слідчий вважає, що є ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Що підтверджується тим, що на даний час достовірно не встановлено знаряддя вчинення вказаного злочину.

У клопотанні також вказано на ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. Вказаний ризик слідчий підтверджує тим, що ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим може чинити відповідний тиск, шляхом погрози, схиляти свідків та потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , то слідчий вказує на те, що підозрюваний уже раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини, за які був засуджений та реально відбував покарання в місцях позбавлення волі; після звільнення з місць позбавлення волі підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, та вчинив умисний тяжкий злочин.

Крім того, слідство покликається на те, що вчинене підозрюваним ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є суспільно-небезпечними для суспільства, оскільки останній вчинив його із застосуванням ножа, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 становитиме суспільну загрозу.

Як зазначає слідчий, підозрюваний ОСОБА_4 не визнає своєї вини у вчиненні даного злочину, відмовляючись від дачі будь-яких показів згідно зі ст.63 Конституції України, тобто підозрюваний не співпрацює з слідством, як не повідомляє свою версію подій такі і на даний час відсутні ознаки щирого каяття та сприяння досудовому розслідування.

На думку начальника СВ, усе вищенаведене свідчить про те, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати найсуворіший запобіжний захід, зокрема тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином запобігти ризикам, які передбачені ч.ч. 1, 2, 3 та 5 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні начальник СВ та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід підозрюваному.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка визначається з урахуванням тяжкості вчиненого злочину чи кримінального проступку та характеристики підозрюваного, обвинуваченого. Для цього встановлюється наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення й відповідно їй повідомляється про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення; 2) наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може перешкоджати будь-яким чином здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення того, у якому він підозрюється, обвинувачується. Зазначене повинно підтверджуватися матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями свідків, потерпілих, отриманою інформацією в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій тощо; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положенням ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Окрім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються та довести, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Надаючи оцінку доводам органу досудового розслідування в частині обґрунтованості підозри, слідчий суддя виходить з наступного.

З рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, №182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначені у клопотанні ризики слідчий обґрунтовує лише тим, що підозрюваний раніше судимий, усвідомлює, яке покарання до нього може бути застосовано, тобто реальне позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та тим, що підозрюваний не визнає своєї вини, оскільки не дає показів.

Частиною 2 статті 177 КПК України регламентовано, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, слідчий суддя враховує, що фактичні підстави застосування запобіжних заходів - це наявність системи незаперечних доказів вчинення відповідною особою кримінального правопорушення.

В той же час, системний аналіз положень Глави 18 КПК України в поєднанні з практикою Європейського суду з прав людини вказують на те, що на достатність доказів про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України може вказувати наступне: про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду можуть свідчити такі дані, як придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо; про можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування може свідчити здійснення особою погрози, підкуп, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань; спроби викрадення, знищення, фальсифікації речових доказів і документів; вплив на спеціалістів та експертів тощо; про те, що особа може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, обвинувачується, може свідчити наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для вчинення злочинної діяльності), наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення.

Натомість, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, підозрюваний ОСОБА_4 скористався своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України на досудовому слідстві, судимість ОСОБА_4 за попереднім злочином погашена, відомостей про негативну поведінку суду не надано, в судовому засіданні слідчому судді надавав пояснення.

Крім того, суд звертає особливу увагу учасників процесу, що ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тобто, фактичною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність сукупності неспростовних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин про те, що підозрюваний, намагається чи намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду чи вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідуванню, недостатньо. Зазначене повинне підтверджуватися відповідними матеріалами.

Враховуючи, вище зазначене, в сукупності з особою підозрюваного та обставинами кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, враховуючи характер даного кримінального правопорушення.

В той же час, слідчий суддя, не сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи начальника СВ в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення «менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам», що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту. Так, обмежити спілкування зі свідками і потерпілим суд вбачає за можливе і без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких умов, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування наявності ризиків - незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, та неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого.

В свою чергу, суд сприймає як переконливу позицію підозрюваного та його захисника в частині його особи (віку, стану здоров`я) та факторів, які формують його репутацію, враховуючи, що він має постійне місце проживання та роботи, має дружину, двох дітей та внуків, що виражає міцні соціальні зв`язки, в місці його знаходження, а також бажання допомогти потерпілому - виклик швидкої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме наявності об`єктивних даних, які свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та недоведеності у суді інших ризиків, які зазначені у клопотанні та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), вважає за необхідне у задоволенні клопотання про тримання під вартою підозрюваного відмовити, та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на два місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленому судом ризику (підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків та потерпілого) та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст.1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 183, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора та суду;

прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, прокурора, судді та суду;

утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та потерпілим.

Строк дії вказаного запобіжного заходу визначити до 28 вересня 2020 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання Національній поліції за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1