Справа № 953/6710/20
н/п 1-кс/953/227/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

встановив:
В обґрунтування клопотання посилався на те, що 08.10.2020 за місцем мешкання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , було проведено обшук та вилучене майно, а саме: системний блок, флеш-накопичувачі, банківські картки, сім-картки, мобільний телефон, три фотокартки, копії паспортів, грошові кошти в сумі 250 євро, 2400 дол. США, роутер. Ухвалою суду від 15.10.2020, задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучене майно. По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 проходить свідком, а не підозрюваним чи обвинуваченим, та його майно вилучене правоохоронними органами не є речовим доказом, не містять слідів кримінального правопорушення та ніяких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому вилучене майно не має мети забезпечення збереження майна, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Заявник в судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить проводити розгляд клопотання у його відсутність, питання про зняття арешту з вилученого у ОСОБА_6 майна, просить вирішити на розсуд суду.
Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
08.10.2020 на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020, 11.09.2020, 14.09.2020, 15.09.2020 16.09.2020, 06.10.2020 проведено обшуки: за адресою: АДРЕСА_3 ; в автомобілі BMW 535XI д.н.з НОМЕР_17 ; в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 ; за адресою: АДРЕСА_5 ; за адресою: АДРЕСА_6 ; за адресою: АДРЕСА_1 ; за місцем виготовлення суші- « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 ; за адресою: АДРЕСА_7 ; за адресою: АДРЕСА_8 ; за адресою: АДРЕСА_9 ; за адресою: АДРЕСА_10 , в ході яких, згідно протоколів обшуків, вилучено майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Так, по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 допитаний в якості свідка, повідомлення про підозру останню не вручалось.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Повернути вказане майно - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а системний блок без серійного номеру та назви після проведення експертизи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1