УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши матеріали клопотання слідчого СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002610 від 22.08.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на транспортний засіб, який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме а саме на автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі VF1FDCCH522313091.

Клопотання мотивовано тим, що на досудовому розслідуванні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002610 від 22.08.2020 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, як зазначає у своєму клопотанні слідчий, у невстановлений час та місці в ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення викрадення людини та незаконного позбавлення волі, а саме ОСОБА_11 , з метою вимагання грошових коштів та інших цінностей у останнього. На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вчинення злочину залучили ОСОБА_10 , який надав згоду на вчинення викрадення людини, незаконного позбавленні волі та вимагання грошових коштів, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розробили спільний план учинення злочинів. Далі, ОСОБА_10 , при невстановлених слідством обставинах, підшукав та залучив до вчинення указаних злочинів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, будучи обізнаними із злочинним планом, надали згоду на вчинення викрадення людини, незаконного позбавлення волі людини та вимагання відповідно до відведених їм ролей. .

Оперативним шляхом було встановлено, що особи причетні до викрадення ОСОБА_11 , користувалися під час вчинення ними кримінального провопорушення, автомобілем марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому можуть знаходитись речі та предмети, що можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення або містити відомості про осіб та обставини вчинення злочину та мають значення речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 постановою від 30.08.2020 визнано речовим доказом.

Зважаючи на викладені обставини та те, що транспортний засіб про арешт якого йдеться у клопотанні, може бути знаряддям кримінально-протиправних дій, а також визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився до суду надав заяву про долучення матеріалів до клопотання.

Прокурор в судове засідання на розгляд клопотання не зявився, до суду подав заяву про розгляд без його участі.

Володілець майна, на яке слідчий просить накласти арешт, у судове засідання не викликався на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Встановлено, що на досудовому розслідуванні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002610 від 22.08.2020 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, як зазначає у своєму клопотанні слідчий, у невстановлений час та місці в ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення викрадення людини та незаконного позбавлення волі, а саме ОСОБА_11 , з метою вимагання грошових коштів та інших цінностей у останнього. На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вчинення злочину залучили ОСОБА_10 , який надав згоду на вчинення викрадення людини, незаконного позбавленні волі та вимагання грошових коштів, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розробили спільний план учинення злочинів. Далі, ОСОБА_10 , при невстановлених слідством обставинах, підшукав та залучив до вчинення указаних злочинів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, будучи обізнаними із злочинним планом, надали згоду на вчинення викрадення людини, незаконного позбавлення волі людини та вимагання відповідно до відведених їм ролей. .

Оперативним шляхом було встановлено, що особи причетні до викрадення ОСОБА_11 , користуються автомобілем марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому можуть знаходитись речі та предмети, що можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення або містити відомості про осіб та обставини вчинення злочину та мають значення речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 постановою від 30.08.2020 визнано речовим доказом.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Окрім іншого, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на вказане, рухоме або нерухоме майно, яке відповідають визначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України критеріям, тобто є речовими доказами, повинні арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому арешт майна щодо якого йдеться у клопотанні, має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки останнє підпадає під ознаки речового доказу згідно ст. 98 КПК України як об`єкт кримінально-протиправних дій, що доведено матеріалами провадження слідчому судді, окрім іншого транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, втрати, відчуження або пошкодження майна та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на, автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 із забороною його відчуження, розпорядження та користування

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1