Справа № 214/8156/19
1-кп/214/463/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0050, 0000993, 0000992) відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні надала до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначила про існування ризиків, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та тяжких злочинів проти власності, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Такі обставини, на думку прокурора, вказують на певну схильність обвинуваченого вчиняти кримінальні правопорушення та неможливість і небажання жити відповідно до норм, які існують в суспільстві та в державі, не вчиняючи злочини. Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем реєстрації не мешкає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу або території України. Окрім того, щодо ОСОБА_4 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області направлено чотири обвинувальних акти за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області направлений обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України та до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області направлений обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України, які на даний момент судами не розглянуті, однак, це свідчить про те, що ОСОБА_4 продовжує систематично вчиняти кримінальні правопорушення проти власності. Також, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого, здійснювати тиск на свідків, які викривають його у вчиненні кримінальних правопорушень. Окрім того, прокурор звертає увагу, що під час розгляду вказаного об`єднаного кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово застосовувався привід, але працівниками поліції ухвали виконані не були, оскільки місце знаходження останнього встановити не надалось можливим, у зв`язку з чим ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2020 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук. Також, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000992, ухвалою слідчого судді від 23.07.2020 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте, у зв`язку з грубими порушеннями ОСОБА_4 встановлених вказаною ухвалою обов`язків, останньому було замінено запобіжний захід на тримання під вартою. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про високу ймовірність настання таких ризиків, як переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували. При цьому, захисник просив обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, які згідно з ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, відповідно.
Окрім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та тяжких злочинів проти власності, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем реєстрації не мешкає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу або території України.
Також, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого, здійснювати тиск на свідків, які викривають його у вчиненні кримінальних правопорушень.
Окрім того, суд приймає до уваги, що під час розгляду вказаного об`єднаного кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово застосовувався привід, але працівниками поліції ухвали виконані не були, оскільки місце знаходження останнього встановити не надалось можливим, у зв`язку з чим ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2020 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук.
Окремо, суд зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000992, ухвалою слідчого судді від 23.07.2020 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте, у зв`язку з грубими порушеннями ОСОБА_4 встановлених вказаною ухвалою обов`язків, останньому 18.09.2020 року було замінено запобіжний захід на тримання під вартою.
Зазначені вище обставини, на думку суду, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчинити інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який, згідно з ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні умисних нетяжких та тяжких злочинів, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд вважає недоцільним зміну обраного щодо нього запобіжного заходу на домашній арешт, як на цьому наполягав захисник.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 20.02.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 24.12.2020 року.

Суддя ОСОБА_1