Провадження № 1-кп/470/144/20
Справа № 470/381/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000105, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2019 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Висунськ, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, має середню освіту, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Березнегуватського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06.05.2019 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на стадії досудового розслідування неодноразово продовжувався.
28.08.2019 року обвинувальний акт направлений до Баштанського районного суду Миколаївської області.
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 призначалось до судового розгляду в Баштанському районному суді Миколаївської області та було неодноразово продовжено обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
14.01.2020 року вироком Баштанського районного суду Миколаївської області, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 , ч.2 ст.289 КК України, та запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, а в пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.186 та ч.1 ст.296 КК України виправдано.

28.07.2020 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду, вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.01.2020 року скасовано, запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 25 вересня 2020 року та справу направлено на новий судовий розгляд до Баштанського районного суду.

16.09.2020 року ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області продовжено запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, тобто строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 15 листопада 2020 року.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2020 року задоволено клопотання прокурора та вказане кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, направлено до Березнегуватського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.10.2020 року, вказане кримінальне провадження прийнято судом, та в подальшому розпочате судове провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування, оскільки він офіційно не працював та не навчався, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання та веде бродяжний спосіб життя; незаконно впливати на потерпілих і свідків, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказані злочини після його засудження вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 року до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів ризики, передбачені КПК України. Просила замінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт. Вказувала, що прокурор з порушенням встановленого терміну 5 днів, визначеного ч.1 ст.199 КПК України, надав обвинуваченому та їй клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника, заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи прокурора, заперечення захисника і обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалами слідчого судді стосовно ОСОБА_4 було обрано та в подальшому неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії такого стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання і продовження запобіжного заходу, є очевидними, та на даний час не змінилися.
Так, суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який підозрюється в скоєні трьох умисних кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до тяжких, за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такого, до затримання він не працював, не має стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання, що підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.
Крім того, враховуючи те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі не досліджувались, не допитані всі потерпілі та свідки, які проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків з боку обвинуваченого.
Не відпав та є обґрунтованим ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказані кримінальні правопорушення приблизно через місяць після його засудження вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 року до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто по суті під час іспитового строку.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Аналогічні висновки Європейський суд з прав людини робить в своїй сформованій практиці, в тому числі справі «Летельє проти Франції», згідно яких тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Та обставина, що копія клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не була вручена обвинуваченому та захиснику прокурором не впливає на висновки суду, оскільки відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованих йому діянь, вік та стан його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має високий ступінь суспільної небезпеки.
За таких підстав, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Суд дійшов висновку, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 331, 350, 369-371 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 12 листопада 2020 року до 10 січня 2021 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу суду протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1