ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/301/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - триманя під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 15 жовтня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2020 р.,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2020 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 630600 гривень відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, - відмовлено, частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього обовязків у разі її внесення.

Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 24 листопада 2020 року.

Не погодившись із даним рішенням, прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 днів і визначити розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630600 гривень.

Вказує, що обраний підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжний захід не попередить наведених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, а орган досудового розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими співучасниками злочину та свідками, вчиненню іншого кримінального правопорушення, перешкоджанню ним в розслідуванні цього кримінального провадження та знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наголосив на тому, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України визначено заставу у достатньому і справедливому розмірі.

Зазначив, що за діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, група отримувала суми коштів в особливо великих розмірах, які в подальшому розподіляли між її членами.

Відповідно до руху коштів по двох банківських картах № НОМЕР_1 (основна) та № НОМЕР_2 (додаткова), які використовувалися членами групи, загальна сума надходжень з платіжної системи EasyPay лише в період з 02 червня 2019 року по 30 червня 2020 року за збут наркотичних засобів становила 368791 грн., з яких 117779 грн. переведено для обміну в електронну валюту Біткоїн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, з наведених в ній мотивів, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000243 від 23 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у січні 2019 року в ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів на постійній основі шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) у м. Тернополі особам, схильним до їх вживання. Усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, ОСОБА_9 , бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, вступив у злочинну змову з рядом осіб, серед яких і ОСОБА_7 та інші невстановлені слідством особи, щодо безконтактного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - марихуани /канабісу/ із використанням мережі Інтернет, мессенджера «Telegram», псевдонімів у ньому «Муткарь» - « ОСОБА_10 » - « ОСОБА_11 » - « Муткарь оператор» - «Кура Муткарь 1», « ОСОБА_12 2», за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Почали купувати вказані наркотичні з метою збуту у групи невстановлених осіб, які постачали їх за допомогою послуг TOB «Нова Пошта» у місто Тернопіль з інших населених пунктів України з метою їх подальшого збуту споживачам. Безконтактний спосіб придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу полягав у залишенні його в певному місці шляхом так званих «закладок», а обмін інформацією у виді текстових повідомлень та графічних файлів між учасниками групи, а також із замовником наркотичного засобу, здійснювався за допомогою мережі Інтернет та месенджера «Telegram». Зокрема, особам, які виявили бажання придбати особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс /марихуану/, у месенджері «Telegram» надсилались текстові повідомлення, у яких містилась інформація про те, що для придбання наркотичного засобу необхідно відправити грошові кошти на номера системи прийому платежів « EasyPay». Після цього споживачі наркотичних засобів, оплативши вартість наркотичного засобу, надсилали у месенджері «Telegram» користувачам під псевдонімом « ОСОБА_13 » - « ОСОБА_10 » - « ОСОБА_11 » - « Муткарь оператор» - « ОСОБА_12 1», « ОСОБА_12 2», за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме фотографію чеку підтвердження зарахування грошових коштів на вказані номера системи прийому платежів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і після цього споживачам наркотичного засобу від користувачів месенджеру «Telegram» під псевдонімами « ОСОБА_13 » - « ОСОБА_10 » - « ОСОБА_11 » - « Муткарь оператор» - « ОСОБА_12 1», « ОСОБА_14 », за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надсилалась інформація із місцем, де можна отримати особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс /марихуану/ у вигляді «закладки», тобто вказувалась адреса та додавались фото з конкретним місцем «закладки». Дані «закладки» містили в собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс /марихуану/, яка розміщалась у паперовому згортку або в поліетиленовому пакеті із застібкою, магнітом (або без нього) та обмотувалась клейкою стрічкою. Таким чином, протягом січня 2019 року по теперішній час групою осіб, до яких входить і ОСОБА_7 , всупереч закону здійснювався збут особливо небезпечного наркотичного засобу особам, схильним до їх вживання. Також ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з метою збуту так званих «закладок» незаконно придбав речовину, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, яку почав незаконно зберігати при собі та мав намір в подальшому її збути. 24 вересня 2020 року о 20 год. 36 хв. працівниками УПН в Тернопільській області ДБН НП України по вулиці проспект Степана Бандери, 88, в м. Тернопіль виявили ОСОБА_7 , який при собі зберігав 25 згортків, обв`язані чорною стрічкою типу скоч, із речовиною рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом /марихуаною/, обіг якого заборонено, маса у одному згортку в сухому /висушеному/ вигляді становить 0,91 гр.

25 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Того ж дня слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у задоволенні якого слідчий суддя ухвалою від 26 вересня 2020 року відмовив.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл., яке погоджене з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що існують ризики, зазначені слідчим в клопотанні, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте прокурором, на думку слідчого судді, не доведено необхідність застосування виключного та найважчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у звязку з чим було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід, на його думку, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обовязків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідати особі підозрюваного ОСОБА_7 , тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тобто, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, розмір майнової шкоди, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та слідчий суддя у своїй ухвалі, дають достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією статті визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, ОСОБА_7 не працевлаштований, законних джерел доходу не має, що свідчить про слабку міцність соціальність звязків підозрюваного в місці його проживання.

При цьому, колегія суддів враховує, за діяльність пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів група підозрюється у отриманні сум коштів в особливо великих розмірах, які в подальшому розподілялись між її членами.

Отже, беручи до уваги наявність вищезазначених ризиків, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає, що застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що, застосувавши до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя не в повній мірі оцінив тяжкість інкримінованих йому правопорушень, ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , а тому дійшов помилкового висновку про співмірність наявних в матеріалах провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обраному запобіжному заходу, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі прокурор.

Як наслідок, слідчий суддя своїм рішенням не забезпечив впевненості у належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової, якою слід задовольнити клопотання слідчого в частині обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Що стосується розміру застави, колегія суддів не може погодитись із її розміром, визначеним прокурором.

Так, колегія суддів враховує положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Таким чином, на переконання колегії суддів, розмір застави підозрюваному в сумі 168 160 (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб-2102 грн *80), враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієво запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що ухвала слідчого судді підлягає до скасування, а апеляційна скарга прокурора до часткового задоволення: ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2020 р., задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 26 вересня 2020 р. відносно ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та визначенням розміру застави в сумі 630 600 грн., що складає 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку її внесення, задовольнити частково.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2020 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 168 160 грн. (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят гривень) грн., що становить 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за умови внесення якої ОСОБА_7 слід негайно звільнити з-під варти.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду р/р UA0082849, МФО 820172, код одержувача 42261572, Банк одержувача Державна казначейська служба України у м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування з особами, які являються підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді