Єдиний унікальний номер 448/17/20
Провадження № 1-кп/448/69/20
В И Р О К
Іменем України

27.11.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000526 від 09.11.2019р. про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, згідно вироку Городоцького районного суду Львівської області від 30.05.2011р. за ч.2 ст.199, ч.4 ст.70, ст.71 до 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 03.11.2019 року о 01:53 год., знаходячись на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205д, Мостиського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на завдання фізичного болю, умисно наніс ОСОБА_7 один удар правою ногою в ділянку паху біля лівого стегна, а також повалив його на землю, чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Він же, ОСОБА_3 03.11.2019 року о 02:44 год., знаходячись на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205д, Мостиського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки із ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на завдання фізичного болю, умисно наніс ОСОБА_7 чотири удари руками по обличчі, чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Дав покази, що дійсно 03.11.2019 року перебував в стані алкогольного сп?яніння і між ним та потерпілим виник конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого наніс ОСОБА_7 удари, які завдали йому фізичного болю. На даний час офіційно не працевлаштований, однак має неофіційні підробітки. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв в подальшому таких дій не вчиняти, розмовляв з потерпілим, котрий немає до нього жодних претензій, попросив вибачення в потерпілого, просить суд призначити йому покарання у виді штрафу, оскільки може втратити роботу, а з нею і мінімальний дохід для його прожиття.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Так, органом досудового розслідування на момент направлення обвинувального акту до суду дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України як кримінальне правопорушення - злочин.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. за № 2617-VIII, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи внесені зміни до КК України, які набули чинності з 01.07.2020р., дії ОСОБА_3 слід класифікувати як кримінальний проступок.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального проступку та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, оскільки він своїми умисними діями завдав удари потерпілому ОСОБА_7 , які завдали йому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом визнаються: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень.

Враховується також, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан,- є неодружений, має нерегулярні підробітки, роль у скоєному та поведінку до і після вчинення кримінального проступку, а також думку потерпілого ОСОБА_7 , котрий немає до нього жодних претензій.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Мостиського районного сектору Філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно обвинуваченого ОСОБА_3 а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі. У зв`язку з тим, що санкція ч.1 ст.126 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, орган пробації просить прийняти рішення на розсуд суду.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу. Саме такий вид покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,- обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальний проступок та майнового стану, судом, у відповідності до вимог ч.2 ст.53 КК України, визначається розмір призначеного покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 статті 126 КК України, а саме в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1