Справа № 567/266/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Розваж Острозького району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.03.2008 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

13.10.2010 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.186 КК України з застосуванням ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 24.02.2016 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.162, ч.2, 3 ст.185 КК України з застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 28.11.2017 року умовно-достроково звільненого на підставі ст.81 КК України від відбування покарання на невідбутий строк 4 місяці 19 днів; 24.09.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 24.02.2016 року 4 місяці позбавлення волі, остаточно визначено покарання до відбуття 8 років 4 місяці позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

встановив:

ОСОБА_6 повторно 01.01.2018 року близько 21 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю власників та сторонніх осіб, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, шляхом зламу навісного замка проник у житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки MSІ, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK із зарядним пристроєм вартістю 4100 грн. та вказівний пристрій введення ноутбука («комп`ютерну мишку») вартістю 22 грн. 38 коп., які зберігалися у вказаному будинку та належали на праві приватної власності ОСОБА_4 , всього викравши майна ОСОБА_4 на загальну суму 4122 грн. 38 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не визнав та пояснив, що 01.01.2018 року протягом дня вживав спиртні напої, в тому числі разом з ОСОБА_7 , а біля 19 год. пішов додому до ОСОБА_4 , де в приміщенні кухні вони стали вживати спиртні напої. Зазначив, що в 2016 році він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі і частину викраденого в 2015 році майна ОСОБА_8 (ноутбук та вироби з золота) він збув для потерпілого ОСОБА_4 . В той час, коли вони з ОСОБА_4 вживали спиртні напої, то останній повідомив, що в нього немає грошей, щоб віддати йому за викрадене майно, а тому запропонував для нього свій ноутбук, який приніс на кухню. Після цього він взяв зазначений ноутбук та пішов додому.

Заперечив, що ламав двері за місцем проживання потерпілого та пояснив, що зазначений ноутбук біля 22 год. заніс до ОСОБА_7 та попросив його, щоб ноутбук побув у нього до наступного дня, сказавши, що забрав його за борги, а сам пішов додому.

Пояснив, що показань про те, що саме він вчинив злочин, під час досудового слідства не давав та самого досудового слідства щодо нього взагалі не проводилось.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 та доглядає за будинком в АДРЕСА_2 , куди приїжджає декілька разів на тиждень, де працює по господарству та періодично залишається ночувати. Зазначив, що вказаний будинок є спадковим майном його матері після смерті її батька.

Пояснив, що 01.01.2018 року близько 09:30 год. приїхав до вказаного будинку в с.Розваж, де перебував десь до 14:30 год., після чого замкнув вхідні двері на навісний замок та поїхав у власних справах до м.Острог.

Вказав, що ввечері 01.01.2018 року близько 21:30 год. повернувся в будинок в с.Розваж та помітив, що зірвана скоба навісного замка на вхідних дверях, зайшовши в будинок, побачив, що обстановка в житлі дещо порушена, а в ході огляду особистих речей виявив відсутність свого ноутбука марки MSІ моделі MS-168A, чорного кольору, зарядного пристрою до нього та комп`ютерної мишки.

Після чого про вказану подію повідомив поліцію.

Окрім того, пояснив, що з ОСОБА_6 раніше знайомий не був.

Зазначив, що викрадений ноутбук на даний час йому повернутий, претензій до обвинуваченого не має, а при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є секретарем сільської ради, проживає в с.Розваж Острозького району та їй відомо, що житловий будинок по АДРЕСА_2 належав для ОСОБА_10 , який помер та на даний час спадщину після його смерті прийняла мати потерпілого та його дядько. Вказала, що догляд за будинком здійснював онук померлого ОСОБА_4 . Зазначила, що жодного разу не бачила ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 разом із своїм сином ОСОБА_7

01.01.2018 року біля 23 год. в двері їхнього будинку хтось дзвонив, але вона не виходила та їй не відомо хто приходив, водночас вказала, що на вказаний дзвінок виходив її син. При цьому, вказала, що в сина не цікавилася хто саме приходив до їхнього будинку.

Окрім того, зазначила, що 02.01.2018 року близько 07 год. вийшла займатися по господарству та в підсобному приміщенні на кріслі помітила ноутбук чорного кольору марки MSI із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою.

Вказала, що в цей час її син уже пішов на роботу, тому вона відразу ж зателефонувала до нього, щоб дізнатися, що це за ноутбук. Зазначила, що в телефонній розмові її син ОСОБА_7 пояснив, що має прийти ОСОБА_12 та забрати вказаний ноутбук.

Вказала, що того ж дня до її господарства приїхав працівник поліції, ОСОБА_12 та чоловік, в якого викрали ноутбук. Вказала, що ОСОБА_12 пояснив, що залишав у них ноутбук та вона добровільно видала вказаний ноутбук із зарядним пристроєм до нього та комп`ютерною мишкою. При цьому, потерпілий вказав, що це його ноутбук.

Окрім того, пояснила, що пізніше її син ОСОБА_7 пояснив їй, що напередодні ввечері до їхнього будинку приходив ОСОБА_6 та попросив залишити в їхньому господарстві ноутбук, сказавши, що отримав його як борг, та мав повернутися по нього пізніше.

Зазначила, що раніше жодного разу не бачила ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом.

Пояснила, що напередодні її син зранку чи протягом дня вживав алкогольні напої з ОСОБА_13 та додому повернувся біля 17 години.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив, що протягом дня 01.01.2018 року разом з ОСОБА_13 в с.Розваж вживав алкогольні напої. Ввечері він повернувся додому, коли біля 21 год. до нього зателефонував ОСОБА_12 та сказав, що зайде до нього додому. Коли ОСОБА_12 прийшов, то попросив його залишити на зберігання ноутбук з зарядним пристроєм та мишкою, оскільки не хотів їх нести додому, сказавши, що забрав їх за борги, на що він погодився.

Пояснив, що вказані речі він залишив в підсобному приміщенні господарства за його місцем проживання, а мав їх забрати вранці наступного дня.

Наступного дня зранку він пішов на роботу та через деякий час йому зателефонувала матір, яка запитала його про походження ноутбука та інших речей, які вона знайшла, на що він їй пояснив, що то речі, які приніс ОСОБА_12 та повідомив, що той їх має забрати.

Пояснив, що ОСОБА_4 не знає і про стосунки ОСОБА_6 , якого він знає з дитинства, з ОСОБА_4 йому нічого не відомо.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 02.01.2018 року Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_4 від 01.01.2018 року про те, що того дня близько 21:00 год. з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 було таємно викрадено ноутбук марки MSІ, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK із зарядним пристроєм, вартістю 4100 грн. та комп`ютерну мишку, вартістю 22 грн. 38 коп., які зберігалися у вказаному будинку та належали на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до рапорта від 01.01.2018 року, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 вже 01.01.2018 року о 21 год. 26 хв. звернувся по телефону до поліції та повідомив про те, що в період часу з 14:30 год. до 21:20 год. 01.01.2018 року невідомі особи проникли в будинок в с.Розваж, звідки викрали ноутбук темно сірого кольору, марки MSІ, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK, який був придбаний ним за 5300 грн. за десять місяців до крадіжки.

Зазначені докази, в сукупності з іншими, спростовують показання ОСОБА_6 , оскільки відразу після виявлення факту крадіжки потерпілий повідомив про вчинення саме крадіжки свого майна, а не заволодіння ним іншим способом.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 01.01.2018 року та протоколу огляду місця події/предметів від 01.01.2018 року вбачається, що об`єктом огляду є житловий будинок в АДРЕСА_5 , вхід до якого здійснюється через двохстворчаті частково засклені дерев`яні двері, які обладнані скобами для кріплення навісного замка, на момент огляду навісний замок знаходиться у пошкодженому стані на одній із скоб, що вказує на проникнення сторонньої особи в житловий будинок. Водночас, навпроти вхідних дверей на грунті виявлено об`ємний слід взуття, який було вилучено. Також встановлено, що в ході огляду житлового будинку було виявлено та вилучено сліди пальців рук.

Слідчий Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив, що саме він проводив огляд місця події по заяві потерпілого ОСОБА_4 та розбіжність в нумерації домогосподарства пояснив тим, що зазначений житловий будинок під час огляду місця події не містив на собі відповідної нумерації і дані про номер будинку по АДРЕСА_2 були записані зі слів потерпілого, а за поясненнями слідчого ОСОБА_15 дійсна адреса домогосподарства була встановлена за відомостями сільської ради.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 та протоколу огляду місця події/предметів від 02.01.2018 року було вилучено пару чоловічого взуття спортивного типу кросівки із маркуванням Magnum, яку добровільно видав ОСОБА_6 02.01.2018 року, в ході огляду підошви якого виявлено маркування Vibram.

Згідно постанови про призначення трасологічної експертизи від 09.01.2018 року, висновку експерта №1.5-10/18 від 22.01.2018 року встановлено, що слід низу взуття, розмірами 121х327 мм, вилучений 01.01.2018 року під час огляду місця події будинку АДРЕСА_5 , придатний для встановлення групової належності взуття, яким його було залишено та міг бути залишений кросівком MAGNUM чорного кольору на праву ногу, який 02.01.2018 року добровільно видав ОСОБА_6 або іншим взяттям з подібними геометричними характеристиками ходової поверхні взуття.

З постанови про призначення судової дактилоскопічної експертизи від 03.01.2018 року, висновку експерта №1.3-3/18 від 10.01.2018 року вбачається, що сліди пальців рук найбільшими розмірами по вісях 16х27 мм, 17х24 мм, 15х26 мм, які були вилучені під час огляду місця події 01.01.2018 року в АДРЕСА_5 , для ідентифікації за ними особи придатні та залишені відповідно вказівним, середнім та безіменим пальцями лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначеним доказом підтверджено фактичне користування ОСОБА_4 житловим будинком з якого було викрадено ноутбук марки MSI, моделі MS-168A з зарядним пристроєм та маніпулятором.

Згідно постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 10.01.2018 року речові докази, а саме три сліди пальців рук, скопійовані за допомогою прозорої дактилоплівки та поміщені в пакет для речових доказів №0010570, в подальшому в ході проведення судової дактилоскопічної експертизи, переупаковані в спец. пакет для речових доказів №4067404 та дактилокарту ОСОБА_4 , поміщену у спец. пакет №4393918 та в ході проведення дактилоскопічної експертизи, перепаковану у спец.пакет для речових доказів №4067403, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП.

Згідно заяви ОСОБА_11 від 02.01.2018 року, протоколу огляду місця події/предметів від 02.01.2018 року, об`єктом огляду являється підсобне приміщення в АДРЕСА_4 , в якому знаходиться ноутбук марки MSI, моделі MS-168A. Оглядом встановлено, що зазначений предмет знаходиться на дерев`яному кріслі, яке перебуває в даному приміщенні, на риболовних приладдях, разом із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишою.

Відповідно до заяви ОСОБА_11 від 02.01.2018 року, остання добровільно видала ноутбук чорного кольору марки MSI, зарядний пристрій, комп`ютерну мишку, які виявила зранку 02.01.2018 року у підсобному приміщенні свого господарства в АДРЕСА_4 .

Окрім того, в ході огляду ноутбука, виявлено маркування марки MSI, моделі MS-168A, при від`єднанні акумуляторної частини на корпусі виявлено наліпку білого кольору, на якій зазначено серійний номер ноутбука (СХ623-210RUK). В ході огляду вилучено виявлений ноутбук марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишею.

З копії квитанції від 15.03.2011 року, гарантійного талону та фотокопії бокової частини коробки з ноутбуку, наданих ОСОБА_4 , підтверджується належність останньому ноутбуку марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK.

З постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 03.01.2018 року, висновку експерта №3.2-13/18 від 10.01.2018 року вбачається, що ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу бувшого у використанні ноутбука марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK з зарядним пристроєм, станом на 01.01.2018 року могла становити 4100 грн., ринкова вартість комп`ютерної мишки марки VINGA MS901BK, станом на 01.01.2018 року могла становити 22,38 грн., визначити ринкову вартість зарядного пристрою до ноутбука марки MSI, моделі MS-168A не є доцільним, так, як він входить в комплект ноутбука марки MSI, моделі MS-168A.

Відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 10.01.2018 року, вилучені, добровільно видані ОСОБА_11 , ноутбук марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK, зарядний пристрій до ноутбука та комп`ютерна мишка, поміщені у спец.пакет №4458721 та в ході проведення судової товарознавчої експертизи переупаковані у спец. пакет для речових доказів №4144749, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП.

З розписки від 10.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за незбереження описаного майна, а саме, переданого йому 10.01.2018 року за описом на зберігання, зокрема, ноутбуку марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK.

Зазначені докази судом визнаються достовірними і такими, що повністю викривають обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення і є достатніми для визнання його винним у цьому.

Таким чином, оцінивши сукупність доказів, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Окрім того, суд вважає, що в діях обвинуваченого наявні такі кваліфікуючі ознаки, як повторність, оскільки, відповідно до примітки 1 до ст.185 КК України, у ст.185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу, а ОСОБА_6 раніше був судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.185, 186 КК України та проникнення до житла, оскільки обвинувачений незаконно проник до житлового будинку, що належав спадкодавцю ОСОБА_10 та яким користувався потерпілий ОСОБА_4 , шляхом зламу кріплення навісного замка.

Одночасно, при вирішенні питання про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, суд враховує позицію щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №13-14кс18 від 18 квітня 2018 року, згідно правового висновку якої проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому. Відповідно до даного правового висновку, якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним.

Водночас, під час судового розгляду встановлено спрямованість умислу обвинуваченого на заволодіння чужим майном, що є характерним для основного складу крадіжки. Окрім того, обвинувачений проник до житла потерпілого шляхом зривання скоби замка та відкриття дверей, які були зачинені, і умисел на проникнення до зазначеного приміщення у обвинуваченого виник поза його межами.

Показання обвинуваченого про те, що викраденим майном він заволодів з якості боргу спростовуються показаннями потерпілого та свідків, з яких встановлено, що обвинувачений та потерпілий раніше знайомі не були, способом заволодіння майном (темна пора доби та з проникненням в чуже житло), відсутністю підтверджуючих документів (розписки чи інше), вироком Острозького районного суду від 24.02.2016 щодо ОСОБА_6 , який жодних відомостей про те, що ОСОБА_6 збув викрадене майно для ОСОБА_4 не містить та розцінюються судом, як спосіб захисту ОСОБА_6 від обвинувачення.

Як спосіб захисту ОСОБА_6 від обвинувачення суд розцінює і заяву ОСОБА_6 про те, що слідчим йому не було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Зокрема, під час судового розгляду згідно пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного вбачається, що ОСОБА_6 відмовився від підпису про ознайомлення, при цьому, права та обов`язки останньому роз`яснено в присутності двох понятих.

Відповідно до запису в повідомленні про підозру від 23.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_6 відмовився ознайомлюватися із змістом повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 зачитано вголос в присутності двох понятих. Вказані обставини також підтверджуються рапортом слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 24.01.2018 року та його поясненнями в судовому засіданні.

Водночас, згідно запису в протоколі роз`яснення права на захист від 23.01.2018 року, ОСОБА_6 , у зв`язку з його відмовою від підписання протоколу, право на захист роз`яснено в присутності двох понятих.

В судовому засіданні відповідно до постанови про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 26.01.2018 року, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.01.2018 року встановлено, що адвоката ОСОБА_5 було призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 і саме в присутності зазначеного захисника було складено розписку про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, твердження ОСОБА_6 про незаконні дії стосовно нього під час проведення досудового розслідування не знайшли підтвердження.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, кваліфікується як тяжкий злочин, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання окрім позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини.

Згідно довідки поліклінічного відділення Острозької райлікарні №1 від 03.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на Д обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, на Д обліку в наркологічному кабінеті не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №57 від 13.02.2018 року, яка проведена за постановою про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 27.01.2018 року, ОСОБА_6 в період скоєння інкримінованого йому протиправного діяння виявляв, як виявляє і на час огляду, ознаки легкої розумової відсталості (легкої дебільності) з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, однак за своїм психічним станом міг і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Внаслідок цього ОСОБА_6 може бути визнаний осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Водночас, відповідно до повідомлення Обласного територіального медичного протитуберкульозного об`єднання від 20.02.2018 року, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №2 ОТМПО під охороною з діагнозом Захворювання легень А1503.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 хворіє на легку розумову відсталість з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та захворювання легень А1503.

Відповідно до обвинувального акту, як пом`якшуючі покарання обставини зазначено активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину та його щире каяття, а також добровільне відшкодування заподіяних збитків, оскільки викрадений ноутбук із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою було повернуто потерпілому ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.66 КК України, серед обставин, які пом`якшують покарання суду слід враховувати, серед іншого, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, а також добровільне відшкодування заподіяних збитків.

Вирішуючи питання про наявність зазначених обставин щодо ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що при призначенні йому покарання вказані обставини врахуванню підлягають, окрім такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, оскільки з поведінки обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що він у вчиненому не розкаявся, а намагався уникнути відповідальності, шляхом надання показань, які не відповідають обставинам справи. Суд вважає, що обвинувачений сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки саме від нього працівникам поліції стало відомо про місцезнаходження викраденого майна, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 .

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено і такі в провину ОСОБА_6 не ставляться.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за умисні корисливі злочини і через короткий проміжок часу після умовно-достроково звільнення знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, небажання стати на шлях виправлення та небажання поважати закон.

Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, його відношення до вчиненого, а також мету покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише виключно в умовах ізоляції від суспільства, а тому покарання йому необхідно призначити у виді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України. При цьому, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вирок, частково невідбутого покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 24.02.2016 року 4 місяці позбавлення волі, остаточно визначено покарання до відбуття 8 років 4 місяці позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що зазначене кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2018 року, то саме за вимогами зазначеної норми права слід призначити обвинуваченому остаточне покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 3575 грн., з яких: 1144 грн. висновок судової дактилоскопічної експертизи від 10.01.2018 року, 1001 грн. висновок судової товарознавчої експертизи від 10.01.2018 року та 1430 грн. висновок трасологічної експертизи від 22.01.2018 року, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

В судовому засіданні встановлено, що речовими доказами по кримінальному провадженню є: три сліди пальців рук, скопійовані за допомогою прозорої дактилоплівки та дактилокарта ОСОБА_4 , які передано на зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП; ноутбук марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK, зарядний пристрій до ноутбука та комп`ютерна мишка, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 ; зліпок сліду взуття, кросівки чорного кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям, майно, що не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було, заходи забезпечення кримінального провадження застосовано не було, запобіжний захід до обвинуваченого у межах даного кримінального провадження застосовано не було.

Керуючись ст.100, 124, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити з врахуванням вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2018 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_6 з 11.01.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Речові докази у справі: ноутбук марки MSI, моделі MS-168A, серійний номер СХ623-210RUK, зарядний пристрій до ноутбука та комп`ютерну мишку, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_4 ; три сліди пальців рук, скопійовані за допомогою прозорої дактилоплівки, дактилокарту ОСОБА_4 , зліпок сліду взуття, які зберігаються в камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу, знищити; кросівки чорного кольору, належні ОСОБА_6 , які зберігаються в камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу, повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1