Дата документу 02.07.2020 Справа № 554/501/20
Провадження № 1-кс/554/2272/2020
У Х В АЛ А
іменем України

02 липня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 22 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000027 від 12.01.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 22 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000027 від 12.01.2018 року.

На обґрунтування скарги заявниця вказала, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000027 від 12.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 365 КК України.

22 листопада 2019 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР, розташованому у м. Полтаві, шо поширює свою діяльність на Харківську область молодший радник юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000027 від 12.01.2018 року, з якою вона не погоджується та вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні слідчим протягом тривалого часу не проведено жодних слідчих дій та не отримано доказів спричинення ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди. Крім цього при винесенні оскаржуваної постанови слідчим не здійснено аналіз вказаних обставин, які заявниця вказала у своєму клопотанні, чим порушено вимоги КПК України.

У зв`язку з викладеним заявник вважає постанову незаконною, передчасною і такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання заявниця ОСОБА_5 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги скарги підтримує.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання скарги судом повідомлявся. Слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві надіслано до суду матеріали кримінального провадження № 0000027 від 12.01.2018 року.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження№ 0000027, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судом установлено, що у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 12.01.2018 року внесені до ЄРДР за № 0000027 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 365 КК України, розпочатого на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.01.2018 року за заявою ОСОБА_3 за фактом перевищення службових повноважень, які супроводжувалися діями, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, що спричинили тяжкі наслідки, колишніми співробітниками Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області під час проведення дослідчої перевірки за фактом подій від 28.04.2009 року.

27 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасовано постанову слідчого СВ прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 02.08.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000027 та постанову прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 19.06.2018 року про відмову у визнанні потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

22 листопада 2019 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР, розташованому у м. Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область молодший радник юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000027 від 12.01.2018 року

Мотивами винесення оскаржуваної постанови прокурор ОСОБА_4 вказав, що доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 завдано фізичної, матеріальної та моральної шкоди під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено. Крім цього, заявницею ОСОБА_3 не надано слідчому, прокурору жодного документа, яким підтверджено суму заподіяних збитків, що свідчить про відсутність завданої їй матеріальної шкоди.

Проаналізувавши зміст постанови прокурора від 22.11.2019 року про відмову у визнанні потерпілим та дослідивши матеріали скарги та надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд вважає, що висновок прокурора щодо відмови у задоволенні клопотання і визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова прокурора повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 зазначеним вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова від 22.11.2019 року не містить правового обґрунтування щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою та щодо надання їй відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні як потерпілої.

З оскаржуваної постанови вбачається, що прокурором у ОСОБА_3 не встановлено заподіяння останній факту спричинення шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим, прокурором не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявниця вважає, що кримінальним правопорушенням їй заподіяна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови прокурором при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на необґрунтованість заяви ОСОБА_3 , тоді як прокурором взагалі не було здійснено оцінки викладених у заяві обставин та відсутнє обґрунтування наведених висновків, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Крім того, прокурором при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені ОСОБА_3 обставини у її клопотанні, а відтак, на переконання слідчого судді, прокурором належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст.110 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову прокурора від 22 листопада 2019 року такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації та належного обґрунтування. В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

Отже, доводи заявника ОСОБА_3 щодо скасування постанови під час розгляду скарги спростовані не були, а тому суд вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу і в даному випадку права заявника підлягають захисту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови прокурора.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 22 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000027 від 12.01.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2. 3 ст. 365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1