Справа №359/2033/19
Провадження №1-в/359/392/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 про приведення вироків Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року, Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року та Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року, ухвалених відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :
03.12.2020 року начальник державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про приведення вироків Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року, Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року та Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року, ухвалених відносно засудженого ОСОБА_4 , у відповідність до чинного законодавства.

В судове засідання прокурор, представник колонії та засуджений не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання учасників процесу в даному кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали поданого клопотання та особову справу на засудженого суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суду, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Клопотання, у відповідності до вимог ст. 539 КПК України, підлягає розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області, зважаючи на те, що засудженого направлено для відбування покарання до Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119».

Зважаючи на викладене, перешкод для розгляду клопотання в суді не встановлено.

Так, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання призначене за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 07.11.2019 року до дня набрання вироком законної сили.

03.03.2020 року ОСОБА_4 засуджено за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна. Зарахувано в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в якості попереднього ув`язнення з 28.02.2019 року по 21.06.2019 року, згідно ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Станом на 03.03.2020 року, дату винесення вироку Бориспільським міськрайонним судом Київської області, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року не набрав законної сили, а тому останній і не було враховано при прийнятті рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Так, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року набрав законної сили 19.03.2020 року.

В той же час, враховувати у призначене покаранням Бориспільським міськрайонним судом Київської області 03.03.2020 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року суд не вбачав за можливе, зважаючи на те, що останній був врахований Фастівським міськрайонним судом Київської області при винесенні вироку 17.02.2020 року.

Однак, враховуючи факт вступу вироків Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року та Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року у законну силу, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 виникла необхідність у приведенні вищезазначених вироків, ухвалених відносно нього, у відповідність із законодавством України.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У випадку приведення у відповідність вироків згідно кримінального закону України, суд згідно вимог КК України має застосувати положення ст. 70 КК України.

Так, у відповідності до вказаної норми, а саме частини першої, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, дане питання необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 1 ст. 70 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за вчиненні ним злочини згідно вироків Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року та Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року, у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03.03.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в якості попереднього ув`язнення з 28.02.2019 року по 21.06.2019 року, та в період з 07.11.2019 року по 02.03.2020 року включно, згідно ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства, - задовольнити.

Привести вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року, з урахуванням вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 року, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно визначити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 03.03.2020 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в якості попереднього ув`язнення з 28.02.2019 року по 21.06.2019 року, та в період з 07.11.2019 року по 02.03.2020 року включно, згідно ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 22.12.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1