Номер провадження: 11-сс/813/1314/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

слідчого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

підозрюваного ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000195 від 16.04.2020 року,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14.09.2020 року, в межах строку досудового розслідування, відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Затока Білгород Дністровського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
підозрюваного в кримінальному провадженні №0000195 від 16.04.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000195 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 підозрюється в тому, що він, на початку квітня 2020 року, більш точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_14 , при невстановлених слідством обставинах, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову з раніше знайомим йому ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та іншою невстановленою особою, діючи спільно, заздалегідь розподіливши між собою ролі з метою заволодіння майном ОСОБА_11 під приводом продажу автомобіля «Ніссан Альмера» 2006 року випуску за 3500 доларів США.
З метою реалізації злочинного умислу на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи незаконність своїх дій ОСОБА_15 запропонував потерпілому ОСОБА_11 придбати автомобіль «Ніссан Альмера» 2006 року випуску за 3500 доларів США. На пропозицію Іонеску потерпілий погодився та запропонував останньому домовитись про зустріч з власником зазначеного автомобіля.
В подальшому, 12.04.2020 року, приблизно о 14:30 потерпілий ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_15 та на автомобілі потерпілого «Рено Кенгу», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 направились заздалегідь обумовлене з ОСОБА_14 , місце, а саме: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, магазин «М`ясо», який знаходиться по вул. Пастера, 38.
Приїхавши до вказаної адреси, потерпілий ОСОБА_11 припарковав свій автомобіль «Рено Кенгу», неподалік заправки «МОТТО» та пішки з ОСОБА_15 направились до зазначеного магазину «М`ясо», де їх очікував ОСОБА_14 , який представився ім`ям ОСОБА_16 .
Реалізовуючи спільний умисел на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_14 ( ОСОБА_16 ) повідомив потерпілому, що автомобіль знаходиться не подалік та точне місце він вкаже візуально. По прибуттю до буд. 10 по вул. Будьонного в с. Нерубайське, ОСОБА_14 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_11 почали очікувати прибуття автомобіля.
Через декілька хвилин до автомобіля потерпілого підійшли двоє невстановлених чоловіків, серед яких був ОСОБА_12 , а на обличчі в них були одягнуті медичні маски.
В подальшому, відповідно до узгодженого плану та відведених ролей ОСОБА_14 ( ОСОБА_16 ) реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи за попередньою домовленістю і згодою між ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невстановленою особою, наніс удар в область голови потерпілому ОСОБА_11 та погрожуючи фізичною розправою, приставив ніж до тулуба, розірвавши при цьому куртку потерпілого, а ОСОБА_12 та інша невстановлена особа погрожуючи предметами, ззовні схожими на ножі, почали вимагати у потерпілого грошові кошти.
Продовжуючи свій умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 погрожуючи застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 та невстановлена особа заволоділи грошовими коштами, які належать ОСОБА_11 в розмірі 90000 гривень (купюрами номіналом в 500 гривень в кількості 100, та купюрами номіналом в 200 гривень в кількості 200шт.), шкіряним гаманцем коричневого кольору вартістю 400 гривень, в якому знаходились 2 банківські карти банку «ПриватБанк», а також розкладним ножом потерпілого, з рукояткою чорного кольору вартістю 1000 гривень.
Після чого, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 з невстановленим слідством чоловіком побігли по вул. Будьонного в с. Нерубайське та разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
16.04.2020 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України були внесені до ЄРДР за №0000195.

17.07.2020 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

17.07.2020 року слідчий, звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_12 , мотивуючи його тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки на даний час не всі речові докази встановлені органом досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у даному кримінальному провадженні, може вчинити інші кримінальні правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також своє клопотання слідчий мотивував відсутністю соціальних зв`язків у ОСОБА_12 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги, захисник вказує на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний має сім`ю та малолітню дитину на утриманні.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; потерпілого, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри, тяжкості покарання, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, також особу самого підозрюваного, а також відсутність міцних соціальних зв`язків .
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.07.2020 року, протокол огляду речей від 23.06.2020 року, протокол огляду місця події від 16.04.2020 року, протокол додаткового огляду відеозапису від 23.06.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 30.06.2020 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.07.2020 року, а також інші докази в їх сукупності, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному тяжкого злочину пов`язаного з нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою з групою осіб, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч.2 ст.87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_18 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_12 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою з групою осіб та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останній підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи сторони захисту в частині відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо доведеності підозри оголошеної ОСОБА_12 .

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду у відповідності до ст. 183 КПК України з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах не визначив розмір застави.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Таким чином, доводи захисника щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_12 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000195 від 16.04.2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4