В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004167 від 05.07.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Комінтернівське, Одеської області, громадянки України, працюючої в ТОВ «Келебра» офісменеджером, не заміжньої, матері одиначки, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без освіти, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 04.07.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбала 1 предмет, схожий на платіжну картку.

Пересвідчившись, що зазначені платіжний засіб є підробленим, оскільки за своїми зовнішніми ознаками відрізняються від зразків, які знаходяться в обігу банківської сфери та мають відповідати вимогам Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 у ОСОБА_3 виник умисел на використання підроблених платіжних карток та шахрайство з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи із корисливих мотивів, бажаючи заволодіти чужим майном, що належите АІ КБ «ПриватБанк» шляхом обману та незаконних операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи у своєму розпорядженні пластикову картку, на магнітній смужці якої незаконно нанесено реквізити (текстові та цифрові сигнатури) справжньої платіжної картки з номером НОМЕР_1 , яка видана ОСОБА_10 , тим самим підроблені та ПІН-код до неї, 05.07.2020 прибула до банківського автомату (банкомату) АТ КБ «ПриватБанк» з серійним номером САК28255, розташованого за адресою: м. Київ, Дніпровський район вул. Попудренка, 9, де з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме вищевказаного банківського автомату, вводячи в оману АТ КБ «ПриватБанк», видаючи себе за дійсного користувача платіжної картки під час здійснення дистанційної ідентифікації, тобто розпізнавання фізичної особи при підтвердженні успішної автентифікації з використанням ПІН-коду користувача, помістила вказану підроблену платіжну картку до картоприймача банкомату ввела ПІН- код до неї.

Крім того, ОСОБА_3 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки, 05.07.2020 о 00.36 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Попудренка, 9, вводячи в оману автоматизовану систему АТ КБ «Приватбанк», з використанням електронно- обчислювальної техніки, а саме банківського автомату НОМЕР_2 , видаючи себе за особу яка має право доступу до платіжної картки з номером НОМЕР_1 , яка видана ім`я ОСОБА_10 , використовуючи підроблену платіжну картку, на магнітній смужці якої незаконно нанесено реквізити (текстові та цифрові сигнатури) справжньої платіжної картки з номером НОМЕР_1 , надала команду про видачу готівкових коштів, внаслідок чого банком видано готівкові кошти через банківський автомат на суму 800 гривень, які належать АТ КБ «Приватбанк».

Тим самим ОСОБА_3 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електроно-обчислювальної техніки та з місця скоєння злочину зникла, а грошові кошти використала на власний розсуд завдавши АТ КБ «Приватбанк» матеріальну шкоду на суму 800 грн.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, дала покази, підтвердила вище викладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялась у вчиненому.

Вказала, що дійсно 04.07.2020 року придбала у раніше не знайомої їй особи в рахунок боргу підроблену платіжну картку та 05.07.2020 прибула до банківського автомату (банкомату) АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Київ, Дніпровський район вул. Попудренка, 9 де зняла готівкові кошти в сумі 800 грн. Розуміє, що вказана платіжна картка є підробленою та не належить їй та особі, що її передала.

Остання виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та у використанні підроблених платіжних карток, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої,тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима, її вік, стан здоров`я, надані лікарські висновки щодо хронічних хвороб, спосіб життя (не одружена, працює в ТОВ «Келебра» на посаді адміністратора, є матірю одиначкою та має на утриманні двох неповнолітніх дітей); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, що відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій частини третьої статті 190 КК України у виді позбавлення волі та частини першої статті 200 КК України у виді штрафу , із визначенням покарання у порядку ч. 1 ст. 70 того ж Кодексу.

При цьому, суд ураховує, що відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, однак відмічає, що, у цій ситуації, при визначенні обвинуваченій остаточної міри покарання за сукупністю злочинів він застосовує не принцип складання різних за видом покарань, а принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що не суперечить ч. 3 ст. 72 КК України. Наведене також узгоджується із роз`ясненнями, які містяться у вказаному пункті постанови Пленуму Верховного суду України, та віднайшли свої відображення в ухвалі ККС ВС у справі № 755/219/18 (ухвала від 29.01.2019), згідно яких за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Також суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування основного остаточного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Під час судового розгляду кримінального провадження представником потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 800 грн.

При вирішенні цивільного позову представника потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні представник цивільного позивача пояснив суду, що матеріальна шкода складається із суми спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на загальну суму 800 грн.

Так, матеріальна шкода спричинена обвинуваченою в межах вказаного кримінального провадження становить 800 грн.

В судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачена вказала, що заявлений позов визнає в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В той же час, згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого/пред`явленого обвинувачення та визнано доведеним, що цивільний відповідач заволоділа майном, що належить АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 800 грн.

Слід звернути увагу, що злочини проти власності є однією з найпоширеніших груп злочинних діянь, які посягають на одне з найцінніших соціальних благ право власності.

Власність це суспільні відносини, пов`язані з присвоєнням особою засобів і продуктів виробництва.

Право власності це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Право власності включає в себе право особи володіти, користуватися та розпоряджатися річчю чи майном, що належить цій особі.

Право власності захищається Конституцією України. В ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Також право власності захищається Кримінальним кодексом України. Адже, відповідно до КК України, протиправне позбавлення особи права на власність карається законом. За вчинення злочину проти власності особа, яка його вчинила, притягується до кримінальної відповідальності.

Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи. До такого майна слід віднести: рухомі та нерухомі речі, грошові кошти, цінні папери та ін., а також право на майно та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.

Ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача/обвинуваченої ОСОБА_3 на користь цивільного позивача/потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» суми матеріальних збитків у розмірі 800 грн.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року накладено арешт на пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , банківську картку «Raiffeisen Bank aval» № НОМЕР_35 , який суд керуючись ч. 4 ст. 174 КПК України вважає за необхідне скасувати.

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року арешт на грошові кошти в сумі 5000 гривень купюрами номіналом 200 грн. - УД0380985, УХ1214216, УГ7474874, УЛ2372627, КБ0272305, КЙ1199208, СЄ2180545, УГ5306438, ЗЄ9299456, ХИ1679334, УС6507863, СБ5823387, СЖ5652434, ЧП1991312, ХГ771603, ХД4172400, СА0182816, ЕД3171965, ТЖ1336427, УЗ 1905016, ХЖ9170590, ЕЕ6125098, СК1557386, УЙ1479305, УЛ5776166; пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерам: НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 , НОМЕР_56 , НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_59 , НОМЕР_60 , НОМЕР_61 , НОМЕР_62 , НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , НОМЕР_65 , НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_68 ; мобільний телефон «Huawei ART 129».

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року арешт на мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_69 , ІМЕІ2: НОМЕР_70 ; мобільний телефон «Iphone 7 СЄ 0682»; кепку та кофту, які були одягнуті на ОСОБА_3 ; сумку чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_71 на автомобіль автомобіля «Hyundai Getz» (номер шасі НОМЕР_72 ) державний номерний знак НОМЕР_73 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 .

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України та призначити покарання:

- за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов представника потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 800 (вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 5230 (п`ять тисяч двісті тридцять) гривень 40 копійок, а саме за проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 9-1/288 від 28.07.2020 в сумі 2615 грн. 20 коп. та за проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 9-1/287 від 28.07.2020 в сумі 2615 грн. 20 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року на пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , банківську картку «Raiffeisen Bank aval» № НОМЕР_35 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року на грошові кошти в сумі 5000 гривень купюрами номіналом 200 грн. - УД0380985, УХ1214216, УГ7474874, УЛ2372627, КБ0272305, КЙ1199208, СЄ2180545, УГ5306438, ЗЄ9299456, ХИ1679334, УС6507863, СБ5823387, СЖ5652434, ЧП1991312, ХГ771603, ХД4172400, СА0182816, ЕД3171965, ТЖ1336427, УЗ 1905016, ХЖ9170590, ЕЕ6125098, СК1557386, УЙ1479305, УЛ5776166; пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерам: НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 , НОМЕР_56 , НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_59 , НОМЕР_60 , НОМЕР_61 , НОМЕР_62 , НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , НОМЕР_65 , НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_68 ; мобільний телефон «Huawei ART 129».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року на мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_69 , ІМЕІ2: НОМЕР_70 ; мобільний телефон «Iphone 7 СЄ 0682»; кепку та кофту, які були одягнуті на ОСОБА_3 ; сумку чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_71 на автомобіль автомобіля «Hyundai Getz» (номер шасі НОМЕР_72 ) державний номерний знак НОМЕР_73 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , 18Л2Л985.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- автомобіль «Hyundai Getz» (номер шасі НОМЕР_72 ) державний номерний знак НОМЕР_73 , який на праві власності належить ОСОБА_11 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_71 на автомобіль «Hyundai Getz» (номер шасі НОМЕР_72 ) державний номерний знак НОМЕР_73 , передані на відповідальне збереження власнику - залишити у володінні власника;

- водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , 18Л2Л985, мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_69 , ІМЕІ2: НОМЕР_70 , які на праві власності належать ОСОБА_3 та передані на відповідальне збереження власнику - залишити у володінні власника;

- грошові кошти в сумі 5000 гривень, поміщені до спецпакету №7020718 та здані на зберігання до індивідуального сейфу № НОМЕР_74 у Відділення №02/26 АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Київ. вул. Бальзака, 42/20, вилучені у ОСОБА_3 , що належать їй на праві власності - повернути ОСОБА_3

- мобільний телефон «Iphone 7 СЄ 0682», мобільний телефон «Huawei ART 129» вилучені у ОСОБА_3 , що належать їй на праві власності - повернути ОСОБА_3

- кофту, поміщену до пакету №ЕХР0321474, сумку чорного кольору - поміщену до пакету 7020583, шльопанці - поміщені до пакету №7020584, передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві, вилучені у ОСОБА_3 , що належать їй на праві власності - повернути ОСОБА_3

- пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , банківську картку «Raiffeisen Bank aval» № НОМЕР_35 та пластикові картки «SHELL CLUB SMART» з наступними номерам: НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 , НОМЕР_56 , НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_59 , НОМЕР_60 , НОМЕР_61 , НОМЕР_62 , НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , НОМЕР_65 , НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_68 - знищити;

- 33 (тридцять три) пластикові картки, які поміщено до спецпакету №3610383, передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- 33 (тридцять три) пластикові картки, які поміщено до спецпакету №01965, передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя