Справа № 304/3/21 Провадження № 1-кс/304/11/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 , затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000008 від 10 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 10 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України про накладення арешту на предмет, ззовні схожий на штик-ніж, загальною довжиною 33 см, який упаковано до спецпакету з логотипом «Національна поліція України Головне Слідче Управління» №INZ3003208, із забороною розпоряджатися або користуватися майном. Клопотання мотивує тим, що 10 січня 2021 року об 11.09 год біля в`їзду до села Т.Бистра Перечинського району працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee», р/н Чеської Республіки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 з пасажиром ОСОБА_5 , та в ході поверхневого огляду у кармані передніх пасажирських дверцят виявлено предмет, схожий на штик-ніж. Також слідчий зазначає, що того ж дня оглядом місця події, крім вже зазначених ним обставин, встановлено наступні розміри виявленого предмета: загальна довжина 33 см, довжина леза 22 см, маркувань не виявлено; після огляду вказаний предмет вилучено у присутності понятих. Водій ОСОБА_4 пояснив, що даний предмет у салон його автомобіля поставив його товариш ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . Слідчий вказує, що дану подію 10 січня 2021 року було внесено до ЄРДР за № 0000008 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 263 КК України, а постановою органу досудового розслідування предмет, схожий на штик-ніж визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання щодо речових доказів, підстави тимчасового вилучення майна та накладення арешту, слідчий підсумовує клопотання та зазначає, що у матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що велосипед чорного кольору був предметом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчинення злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речових доказів, через що, з метою їх збереження, проведення слідчих дій, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий суддя, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 170, 171 КПК України.

Так, всупереч вимог частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено: 1) мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту; 2) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання встановлено, що в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим не визначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту майна. Так, у клопотанні лише зазначено, що предмет, схожий на штик-ніж є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ у справі. Разом із тим відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчим не зазначено конкретні підстави вважати, що вказаний предмет відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Навпаки, підсумовуючи мотивувальну частину клопотання слідчий вже зазначає про велосипед чорного кольору, який був предметом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчинення злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речових доказів, через що, з метою їх збереження, проведення слідчих дій, у органу досудового розслідування й виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Відтак, зі змісту клопотання вбачається, що таке зводиться лише до короткого викладу обставин, що стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а також опису дій вчинених СОГ на місці події, а в обґрунтування необхідності накладення арешту слідчим наведені лише загальні визначення, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що обґрунтування вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зведено до формалізму та полягає виключно у наведенні статей КПК України, які стосуються загальних положень про речові докази та арешту майна.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Крім цього як вже було вказано слідчим суддею, згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Натомість у прохальній частині клопотання слідчий просить накласти арешт на предмет, ззовні схожий на штик-ніж, загальною довжиною 33 см, який упаковано до спецпакету з логотипом «Національна поліція України Головне Слідче Управління» №INZ3003208, із забороною розпоряджатися або користуватися майном. Жодної вказівки на належність кому-небудь вказаного предмету, який слідчий просить арештувати, ним не зазначено, як і не зазначено місце проживання власника (користувача), що у свою чергу позбавляє можливості слідчого суддю належним чином повідомити особу про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна.

Отже, вивченням матеріалів клопотання встановлено, що слідчий не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував своє клопотання, зокрема, в частині мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування, так само як і жодним чином не наведено необхідності накладення арешту на предмет, схожий на штик-ніж, із забороною користуватись та розпоряджатись ним в силу вказаних ризиків.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення вказаних недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись статтями 40, 131, 132, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 10 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про арешт майна повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1