Справа № 755/8926/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001237 від 13 лютого 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця см. Донецька, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, вдівця, неофіційно працюючого водієм в таксі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 12.02.2019 року приблизно о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїжджою частиною вул. Г.Хоткевича від станції метро «Чернігівська» в напрямку пр. Ю.Гагаріна, в місті Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

п. 18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїжджою частиною вул. Г.Хоткевича від станції метро «Чернігівська» в напрямку пр. Ю.Гагаріна в м. Києві, ОСОБА_6 допустив виїзд керованого ним автомобіля на нерегульований пішохідний перехід, де в подальшому вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №12-2/550 від 01.04.2019 року у водія ОСОБА_6 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пункту 18.1 ПДР України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-809-2019 від 03.05.2019 року потерпіла ОСОБА_9 , 1953 р.н., отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися: а) закрита травма таза - фрагментарний перелом лівої лонної кістки; б) закрита травма лівого колінного суглобу - перелом латерального мищелка лівої великогомілкової кістки, підшкірний крововилив по переднє-медіальній (внутрішній) поверхні суглобу.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що 12.02.2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він рухався на автомобілі «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , та, проїжджаючи пішохідний перехід по вул. Г.Хоткевича від станції метро «Чернігівська» в напрямку пр. Ю.Гагаріна в місті Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Обвинувачений пояснив, що того вечора були погані погодні умови, а саме йшов дощ та мокрий сніг, а також на тій ділянці було погане освітлення дороги, тому він їхав з невеликою швидкість, проте всеодно не помітив пішохода та здійснив на нього наїзд. Після ДТП обвинувачений відразу зупинився, почав надавати потерплій першу медичну допомогу та викликав швидку, яка дуже швидко приїхала та госпіталізувала потерпілу, а він залишався на місці ДТП до приїзду працівників поліції. Крім того, обвинувачений повідомив, що він дуже розкаюється у вчиненому, саме тому весь час допомагав потерпілій у лікування, на яке витратив вже більше 60 000 гривень, у ув`язку з чим не погоджується з заявленим цивільним позовом потерпілої, оскільки вважає, що він вже відшкодував їй завдані збитки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 12.02.2019 року о 19 годині вона переходила дорогу по пішохідному переходу, який добре освітлювався, по вулиці Г.Хоткевича в м. Києві, де її збив обвинувачений. Після ДТП обвинувачений викликав швидку медичну допомогу та оплатив першу операцію, а також купував деякі необхідні ліки. Потерпіла повідомила, що того вечора був сніг та дощ, а також вона бачила, як їде обвинувачений, проте він був далеко від неї коли вона переходила дорогу, більш детально розповісти, як саме трапилося ДТП вона не може. У зв`язку з травмами, які вона отримала, вона перебувала на лікуванні з 12.02.2019 року по 13.03.2019 року, а потім з 27.05.2019 року ще 5 дній. Також потерпіла повідомила, що вона до ДТП мала офіційну роботу, а на даний час вона є інвалідом 3- групи та потребує додаткової операції та постійного лікування, у зв`язку з чим просить задовільнити її цивільний позов в повному обсязі.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 12.02.2019 року, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїжджою частиною вул. Г.Хоткевича, від станції метро «Чернігівська» в напрямку пр. Ю.Гагаріна в місті Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , чим вчинив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

З карти виїзду швидкої медичної допомоги ЦЕМД та МК міста Києва № 1621-А від 12.02.2019 року вбачається, що в ОСОБА_9 12.02.2019 року о 19 годині 00 хвилин після ДТП при первинному огляді: кінцівка ліва зігнута у колінному суглобі і відмічається вкорочення кінцівки, помірна припухлість в ділянці верхньої третини стегна, неможливі активні і болючі пасивні рухи у суглобі (кульшовому та колінному), болісне осьове навантаження, симптом прилипної п`яти, біль у колінному у кульшовому суглобах, крепітація відсутня, виражених деформацій кінцівок не виявлено. Грудна клітка резистентна, незначно болісна при пальпації. Інших пошкоджень кісткових структур не виявлено. Попередній діагноз: Закрита черепно-мозкова травма? Закрита травма грудної клітки? Закритий перелом лівої стегнової кістки? Госпіталізована у ЛШМД.

Відповідно до висновку експерта № 042-809-2019 від 02.05.2019 року 03.05.2019 року, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 12.02.2019 року о 19 годині 13 хвилин, у неї мали місце тілесні ушкодження: а) закрита травма таза - фрагментарний перелом лівої лонної кістки; б) закрита травма лівого колінного суглобу - перелом латерального мищелка лівої великогомілкової кістки, підшкірний крововилив по переднє- медіальній (внутрішній) поверхні суглобу. Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», зазначені тілесні ушкодження у п. п. а), б) даних Підсумків, відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Вказані ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну. Діагнози, які були встановлені ОСОБА_9 «Закрита черепно- мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м 'яких тканин голови. Забій грудної клітки, передньої черевної стінки. Розрив передньої хрестоподібної і медіальної колатеральної зв`язок лівого колінного суглобу№» достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (відсутність опису неврологічної симптоматики та її динаміки, характерної для струсу головного мозку; відсутність морфологічного опису стану м`яких тканин голови, грудної клітки, передньої черевної стінки; відсутність опису об`єктивної клінічної симптоматики, відсутність даних додаткових методів дослідження (МРТ ) з відображенням структур зв`язкового апарату колінного суглобу). Тому, відповідно п. п. 4.6., 4.13.1, 4.13.4 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.

Згідно з висновком експерта № 12-2/550 від 01.04.2019 року, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 18.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_9 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 вимогам пункту 18.1 ПДР України.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вдівець, неофіційно працює в таксі, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді обмеження волі, а також суд вважає за можливе не застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджені належним чином.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 повернути власнику.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 58 910 гривень 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 974 гривень 70 коп. за проведення експертизи № 042-809-2019 від 02.05.2019 року 03.05.2019 року, в розмірі 1 716 гривень 00 коп. за проведення експертизи № 12-2/550 від 01.04.2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: