УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 від 18.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 від 18.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: на майно (речові докази), які були вилучені в результаті проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Проведеними заходами встановлено, В ході досудового розслідування встановлено, що ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» сформовано податковий кредит з ПДВ від підприємств ТОВ «РЕКОРД СІСТЕМ», ТОВ «ЗАХІДНА ТОРГОВА ОРГАНІЗАЦІЯ» та ТОВ «АЗОНЕКС» які здійснюють придбання товару «Суміш вугілля кам`яного» за рахунок основних постачальників ТОВ «ЛІВЕЙ» (код ), ТОВ «ТІНГ ТРАНС» (код ), які в свою чергу здійснюють придбання даного виду товару через підприємства транзитно-конвертаційного характеру ТОВ «ВЕСТА ПРОФІ» (), ТОВ «ВАН ПРАЙ» (код ), ТОВ «НОРКА ГРУП» (код ), ТОВ «МЕЙЛЕРС» (код ), ТОВ «АГРЕГАТНИЙ СТАН» (), ТОВ «ТІНГ ТРАНС» () та ТОВ «ЕНЕРГОРЕСУРС КОМПАНІ» (код ) які в свою чергу по ланці придбання товару через своїх постачальників ТОВ «НІПІМПЕКС» (код ), ТОВ «ОУЕН ПРОФІТ» (код ), ТОВ «АРТІКА СТРОЙ» (код ), ТОВ «ТРЕНТ НОРМА» (код ), ТОВ «ДІВАСТА ЮА» (код ), ТОВ «КОПІЕН ПРАЙМ» (), ТОВ «ПОВЕР ГЛАБ» (код ), ТОВ «ВЕЛЛЕТ МОСТОБУД» (), ТОВ «СПАЙС СИСТЕМ» (), ТОВ «СТОКХОЛД» (код ), ПП «ЛІГА ГРУПП» () та ТОВ «СТІВТОРГ» (), які здійснюють підміну номенклатурної групи товару, та в основному здійснюють придбання цигарок, кукурудзи, одежі, продовольчих товарів, а реалізують інший вид товару вугілля кам`яне, дизельне паливо та інше.
Сума можливих завданих збитків державі згідно висновку експерта № 1-04/05/2020-дос від 04.05.2020 складає 211 183 491 гривень.

03.07.2020 був проведений обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого були вилучені:Копія біографічної довідки ОСОБА_4 на 2 арк.;Чернові записи щодо закупівлі вугілля ПрАТ «Ценренерго» на 6 арк.;Документи щодо руху коштів та контрагентів ПрАТ «Ценренерго» на 9 арк; носій інформації Transcend 32 GB чорного кольору на якому містяться документи в електронному вигляді які зазначені в ухвалі.
Вилучені речі не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
08.07.2020 зазначені документи визнано речовими доказами.
На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на речі та документи виявлені та вилучені в результаті проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, у зв`язку з значним обсягом вилучених речей та документів та їх тривалого огляду, необхідно поновити строк для звернення з клопотання про арешт майна.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, щодо речових доказів. Необхідність накладення арешту пов`язується з метою збереження вилученого майна як речових доказів.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з даних внесених до ЄРДР, відомості внесені до реєстру з приводу факту подій, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому прокурором в суді не доведено, що вилучені документи, за своїм змістом мають значення та відповідають критеріям ст. 98 КПК України для кримінального провадження, зміст цих доказів, перелік документів, дата складання документа відсутні. Такі відомості не наведені прокурором в суді, відповідно до відомостей, внесених до ЄРДР, злочин розслідується у зв`язку з обставинами правовідносин з певним зазначеним переліком підприємств.

Як встановлено в судовому засіданні доступ до носія інформації, чорнових записів, володільцем не обмежувався, експертиза не призначена. Відсутні відомості, які фактичні дані містяться на носії, які обставини за їх допомогою планується доказувати. Фактично документи щодо руху коштів не оглядалися. Біографічна довідка не має доказового значення.

Також прокурор посилається на те, що носій інформації Transcend 32 GB чорного кольору на якому містяться документи в електронному вигляді, чорнові записи, які не були оглянуті, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, такі обставини переконливо не доведені в суді, за якими саме конкретними ознаками носій інформації, чорнові записи віднесені до речових доказів.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Постанова прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 08.07.2020 року про визнання вилученого майна речовими доказами не мотивована, є формальною, прокурор не вказав в своєму рішенні, за якими саме ознаками вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Таким чином, доводи в клопотанні, що вилучене майно, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КК України, у кримінальному провадженні, в якому ведеться досудове розслідування, - ґрунтуються на припущеннях.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як убачається з матеріалів клопотання, вказане майно вилучене під час проведення обшуку 03.07.2020 року, таким чином вилучене майно фактично є тимчасово вилученим, проте у встановлений ст. 172 КПК України строк прокурор з клопотанням до слідчого судді не звернувся. Таким чином за правилами 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно припинилося та повинно бути повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Прокурором порушено питання про поновлення строку на подання клопотання про арешт майна, однак об`єктивних причин - обставин, що перешкоджали звернутися до слідчого судді у встановлений ч.5 ст.171 КПК України строк з клопотанням, не наведено. Такі обставини дають підстави для відмови в поновленні процесуального строку на подання клопотання про арешт майна.

Таким чином, зі змісту клопотання убачається, що воно виходить за межі доказування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту у співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження суд з наданих матеріалів клопотання не має можливості пересвідчитися.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити прокурору відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в поновленні процесуального строку на подання клопотання про арешт майна.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 від 18.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: на майно (речові докази), які були вилучені в результаті проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1