ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4453/20 Номер провадження 11-сс/814/583/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги адвоката -захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 про скасування повідомлень про підозру
за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 15 червня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2020 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000300 та № 0000461.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що слідчим дотримано вимоги закону в повному обсязі, оскільки повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, захисником - адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру та постановити нову ухвалу, якою: скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000461 від 19.07.2019 (станом на день подачі скарги ЄРДР №0000300 від 24.07.2019), складене прокурором Харківської області ОСОБА_8 , вручене прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , та зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_10 виключити відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_7 з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№0000300 від 24.07.2019); скасувати повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у кримінальному провадженні за №0000300 від 24.07.2019, складене 20.03.2020 прокурором Харківської області ОСОБА_8 , вручене прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_11 та зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_10 виключити відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_7 з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при розгляді поданої ним скарги, слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження та допущені слідчим суддею істотні порушення вимог кримінального процесуального закону привели до необґрунтованої відмови у задоволенні поданої скарги. Вказує, що органом досудового розслідування не здобуто, а слідчим суддею не перевірено наявності і достатності доказів для обґрунтованості пред`явленої підозри, висновки суду про дотримання вимог ст. 277 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Слідчим суддею не надано оцінки доводам захисту про необґрунтованість підозри.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до п. 2 ст. 277 КПК України, повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст.303КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст.303КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000300 від 24 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

23 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні №0000461 від 19 липня 2019 року повідомлено про підозру лісничого Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. Дане повідомлення про підозру за дорученням прокурора Харківської області ОСОБА_8 вручено ОСОБА_7 прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_12 (а.с.21-24).

20 березня 2020 року за дорученням прокурора Харківської області ОСОБА_8 прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_11 вручено ОСОБА_7 повідомлення про нову підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (а.с.25-30).

Відповідно до якої, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом державного підприємства «Красноградське лісове господарство» №154-К від 03.10.2008, ОСОБА_7 призначено на посаду виконувача обов`язки лісничого Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп».

Відповідно до ч. 4 Положення «Про державну лісову охорону», затвердженого Постановою КМУ № 976 від 16.09.2009, основним завданням держлісохорони серед іншого є здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин.

При реалізації своїх повноважень, згідно з вимогами ст.19 Конституції України, як службова особа державної лісової охорони ОСОБА_7 зобов`язаний був діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та іншими діючими нормативно-правовими актами, у тому числі й керівними документами Держлісагенства та Положенням «Про державну лісову охорону» щодо припинення, запобігання та не допущення лісопорушень.

Крім того, відповідно до посадової інструкції, затвердженої 01.10.2018 заступником директора ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_13 , в.о. лісничого Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_7 входить до складу державної лісової охорони. Перебуваючи на посаді в.о, лісничого Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_7 , для розробки передав ФОП ОСОБА_14 , яким у період з 01.08.2019 по 31.08.2019 на відповідній ділянці здійснені роботи, пов`язані з лісівництвом.

Відповідно до умов договору №265 від 17.08.2019, «Замовник» в особі ДП «Красноградський лісгосп» має можливість вільного доступу в робочий час на місця надання послуг для перевірки перебігу та якості робіт.

Внаслідок неналежного виконання в.о. лісничим Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_7 , як службовою особою, наділеною повноваженнями щодо забезпечення додержання правил рубок лісу, природоохоронних правил у лісах своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що виразилось у відсутності контролю за фактами незаконних рубок лісу на ввіреній території та неналежній організації роботи підлеглих працівників та контролю за виконанням покладених на них посадових обов`язків на території кварталу 35 виділ 23 Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп», допущені незаконні рубки лісу, а передбачені законодавством України заходи реагування на порушення не вжиті. Крім цього, ОСОБА_7 , як особою, що належить до складу державної лісової охорони не забезпечено виконання основних завдань держлісохорони щодо здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства. Внаслідок зазначеної вище службової недбалості державі завдано збитків на загальну суму 1 301 560,04 грн., що є тяжкими наслідками.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді скарги слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Перевіркою наданих суду апеляційної інстанції матеріалів встановлено, що в повідомленні про підозру належним чином викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність, та стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Аналіз повідомлення про підозру ОСОБА_7 дає підстави стверджувати, що воно за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить у собі всі передбачені вказаною статтею відомості.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованим йому злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою на даному етапі розгляду справи, для підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Доводи апелянта у апеляційній скарзі на повідомлення про підозру фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

При цьому, скарга підозрюваного не містить достатніх доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

За таких обставин, у задоволенні апеляційної скарги на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000300 слід відмовити, оскільки скаржником не доведено, що при складенні та врученні повідомлення про підозру було допущено порушення норм чинного КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 15 червня 2020 року- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4