Справа № 359/9604/19
Провадження № 1-кп/361/313/20
У Х В А Л А
21 вересня 2020 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 13 лютого 2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яготин Київської області, із неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину-сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 застосований у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 29 вересня 2020 року (включно).

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії якого закінчується, яке обґрунтовує тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшилися й не відпали, а також просив врахувати, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість.
Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 , підтримав думку свого підзахисного, також заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість і недоведеність ризиків та заявив клопотання в якому просив змінити раніше застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_6 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту навіть із застосуванням електронних засобів контролю або на інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою..
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_7 .
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну застосованого запобіжного заходу.
Будь-яких інших клопотань від учасників кримінального провадження до суду не надходило.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який стосується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2-місячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчився а термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого закінчується, виходячи з необхідності уникнення ризиків передбачених
п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та які були встановлені судом під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, із ступеня тяжкості та інкримінованого йому злочину, а також тієї обставини, що підстави для застосованого обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно вплинути на потерпілого, свідків, які на теперішній час в суді ще не допитані, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, за який він може бути засуджений від 8 до 15 років позбавлення волі, останній в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Як зазначено в п. 17 Листа № 511-550/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості «(п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року). При цьому наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, які при наявності презумпції невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому, дотримуючись практики Європейського суду з прав людини, яка є часткою національного законодавства та якою визначається, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини. На думку суду, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України в рішенні № 26-рп/2009 від 29.10.2009, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним. За частиною другою статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом; в пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950- року унормовано право кожного на свободу та особисту недоторканість; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури,встановленої законом. В рішенні № 7-р/2019 від 25.06.2019 Конституційний Суд України дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина виключно на підставі вмотивованого рішення суду.

З урахуванням закінчення 29.09.2020 строку дії запобіжного заходу, перевірки судом на стадії дослідження доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України, та продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду, тому продовжує йому строк тримання під вартою по 19 листопада 2020 року, та відмовляє захиснику обвинуваченого-адвокату ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 176-178, 183, 184, 197, 315, 331, 372 КПК України,
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Яготин Київської області, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК Українипродовжити по 19 листопада 2020 року з утриманням його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення

Головуючий суддя: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3