Справа № 461/9775/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1366/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Грозний Чеченської республіки Російської Федерації, громадянину Російської Федерації, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 2 місяці, тобто до 25.01.2021 року включно з обмеженням права покидати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин з покладенням відповідних обов`язків:

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати, щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В мотивах своєї апеляції прокурор вказує, що вищевказана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів є незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Незважаючи на наявність ризиків слідчий суддя прийшов до висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнуто, шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку прокурора це може сприяти вчиненню ним нових протиправних дій.

Крім цього, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприяє виникненню ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження.

Окрім того, судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, окрім того підозрюваний вчинив злочин із застосуванням насильства, що унеможливлює застосування до нього застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які заперечили проти вимог апеляції, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 09 листопада 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, маючи спільний з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 умисел на незаконне збагачення, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_12 , шляхом вчинення кримінальних правопорушень, вступив у злочинну змову із зазначеними вище особами, та вимагали в потерпілого грошові кошти.

16.04.2020 року, ОСОБА_7 в межах розслідування кримінального провадження №0000858 від 09 листопада 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні вимагання, тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та у незаконному позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Після цього, ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування у зв`язку із чим був оголошений в розшук.

24.11.2020 року підозрюваний ОСОБА_7 добровільно з`явився для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

24.11.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146 ч.2 ст.189 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого.

При цьому колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вивчивши конкретні обставини справи, особу підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки ( ОСОБА_7 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно зареєстрований та має місце фактичного проживання), вірно дійшов висновку про те, що до ОСОБА_7 доцільно застосувати менш суворий запобіжний захід домашній арешт. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 добровільно з`явився для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею вірно враховано ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Відтак, доводи апелянта про безпідставність і необґрунтованість обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегією апеляційного суду не беруться до уваги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 . Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б моли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді домашнього арешту є законна та обґрунтована , а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 309, 310, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4