Справа № 159/5872/20
Провадження № 1-кп/159/561/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001308 від 22.09.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -
в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, 22.09.2020 року, близько 05 год. 20 хв., під час несення служби поліцейськими роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капралом поліції ОСОБА_4 по вул. Княгині Ольги, 15 у м. Ковелі Волинської області, було проведено поверхневий огляд ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що він перебуває у присутності працівників правоохоронних органів, які при цьому були вдягнуті у формений одяг, зовні оснащений загальновідомими ідентифікуючими ознаками працівників поліції, розуміючи, що працівники поліції в цей момент перебували на чергуванні у складі екіпажу та діють в межах службових повноважень, передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015, розпочав словесний конфлікт з правоохоронцями через незаконні, на його думку, дії поліцейського.

В подальшому ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку, розташованого за вищевказаною адресою, на законні вимоги поліцейських заспокоїтись та, відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, залишити визначене місце, почав чинити фізичний опір, та, з метою перешкоджання виконанню працівником поліції своїх службових обов`язків, умисно наніс інспектору ОСОБА_4 один удар головою в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці спинки носа з переходом на крила та нижню повіку лівого ока та садна в ділянці нижньої повіки лівого ока, що, згідно п. 2.3.3. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 30.10.2020 року було укладено угоду про примирення, за змістом якої ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням ст. 75 КК України. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Правову кваліфікацію кримінального правопорушення (злочину) органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не застосовувався. Підстав для застосування такого заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про примирення від 30.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0001308, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ компакт-диск з перекопійованими на нього відео- та фотоматеріалами, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1