У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000610

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жуковський, Московської області, Російської Федерації, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 156 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 01.11.2018 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015).

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання - з 01.11.2018.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України за недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що досліджені докази, зокрема, показання потерпілої, її представника та свідків, невірно оцінені судом першої інстанції з точки зору належності, допустимості достовірності, що призвело до необґрунтованого та незаконного ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .

Зазначає, що згідно показанням потерпілої та обвинуваченого, з 2014 року приблизно до половини 2016 року потерпіла з обвинуваченим проживали окремо. З 2016 по 2018 р.р., обвинувачений ОСОБА_6 не вживав спиртних напоїв (був закодований), та зі слів потерпілої, будь-який розпусних дій в той час з нею не вчиняв.

Вказує, що згідно протоколу слідчого експерименту від 25.01.2019, потерпіла ОСОБА_8 показала, що 31.10.2018 ОСОБА_6 погрожував їй та вдарив ногою в живіт та по голові. Після чого вона зібрала речі та втекла з дому до ОСОБА_9 , яка викликала працівників поліції.

Зазначає, що згідно висновку експертизи від 23.11.2018, у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не зафіксовано.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 не повідомила про її розбещення вітчимом працівників поліції під час їх виклику 31.10.2018, а звернулася із заявою наступного дня 01.11.2018, коли його було звільнено з поліції. На думку захисника, зазначене може свідчити про те, що потерпіла ОСОБА_8 могла обмовити вітчима, хотіла позбутися ОСОБА_6 , оскільки останній зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки та бійки в родині.

Зазначає, що свідок ОСОБА_10 під час надання показань в суді пояснила, що ОСОБА_11 особисто їй говорила, що обмовила вітчима. Зазначає, що до даних показань суд першої інстанції поставився критично та не надав їм належної оцінки.

Також вважає, що показання, які надані суду законним представником потерпілої - ОСОБА_12 , прямо не доводять вини обвинуваченого, оскільки ОСОБА_12 зазначала про те, що вона особисто не бачила розпутні дії з боку свого співмешканця до її доньки, а дізналася про це з її слів.

На думку захисника, показання свідка ОСОБА_13 також прямо не доводять вини обвинуваченого, оскільки про дані події їй стало відомо зі слів потерпілої. Даний свідок є малолітньою особою, 2008 р. народження, якій на час надання показань було майже 11 років, та яка в силу свого віку, може не вірно сприймати та аналізувати почуте.

Також додає, що на даний час ОСОБА_12 , яка є представник потерпілої у справі, має гарні стосунки з обвинуваченим, приїздила до нього в слідчий ізолятор на побачення, під час якого повідомила, що її донька обмовила обвинувачуваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 , починаючи з 2008 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) почав проживати спільно із ОСОБА_12 та її малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання, обвинувачений ОСОБА_6 був пов`язаний з ОСОБА_12 та її донькою ОСОБА_8 спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, які полягали, окрім іншого, у вихованні малолітньої ОСОБА_8 .

Починаючи з грудня 2013 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно своєї падчерки - малолітньої ОСОБА_8 , спрямований на задоволення власної статевої пристрасті.

Так, усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_8 не досягла 14 років, починаючи з грудня 2013 року по 12 липня 2017 року (момент досягнення малолітньою ОСОБА_8 14 років), обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у неповнолітньої ОСОБА_8 статевого інстинкту, вчиняв з останньою дії розпусного характеру, які виражались фізичним розбещенням.

Крім цього, починаючи з січня 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений продовжив вчиняти відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , яка на той час вже досягла 14-річного віку, розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті.

Так, усвідомлюючи, що неповнолітня ОСОБА_8 не досягла 16 років, вночі, перебуваючи за місцем свого проживання, в житловому будинку по АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_6 , зайшов до приміщення кімнати даного будинку, де знаходились його падчерка - ОСОБА_8 та малолітня донька ОСОБА_13 , вивів малолітню ОСОБА_13 до кухні будинку, де, залишивши малолітню доньку саму в кухні, повернувся до кімнати, де перебувала неповнолітня падчерка - ОСОБА_8 .

Зайшовши до кімнати, де перебувала неповнолітня ОСОБА_8 , обвинувачений ліг на ліжко, де також знаходилась потерпіла та почав вчиняти відносно неї розпусні дії фізичного характеру, які виражались в непристойних дотиках до її грудей. При цьому, використовуючи власну фізичну перевагу над потерпілою, обвинувачений ОСОБА_6 подолав опір останньої, та вчинив розпусні дії фізичного характеру.

Крім того, восени 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні будинку за місцем свого проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у неповнолітньої ОСОБА_8 статевого інстинкту, роздягнувся та намагався примусити неповнолітню ОСОБА_8 торкатися його статевого органу. Отримавши відмову від потерпілої, обвинувачений ОСОБА_6 у її присутності самостійно почав торкатися свого статевого органу, намагаючись довести себе до статевого збудження.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене членом сім`ї, а також у вчинені розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинене членом сім`ї, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 156 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Потерпіла ОСОБА_8 та її законний представник ОСОБА_12 до апеляційного суду не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, не визнав та пояснив, що із ОСОБА_12 проживав з 2004 року, у якої була малолітня донька ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ). В подальшому, у нього з ОСОБА_12 народилася спільна донька ОСОБА_15 ( ОСОБА_13 ). Вони почали проживати в с. Веселий Поділ, в жилому будинку, який належить ОСОБА_12 . До доньки своєї співмешканки - ОСОБА_8 , він відносився як до власної доньки, міг її обняти та поцілувати. Будь-якої іншої уваги, окрім батьківської, до неї не проявляв, сексуального потягу до неї не виникало. Бували випадки, коли вся родина лягала спати разом, але це було за умови, якщо в будинку було холодно.

Також обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що міг вживати алкогольні напої протягом 3-4 днів. Після чого міг взагалі не вживати алкоголь на протязі 2-3 місяців. Певний період часу, приблизно 2 роки він був закодованим та взагалі не вживав спиртного. У 2018 році знову почав випивати. Стосунки із співмешканкою були періодично напружені та між ними виникали сварки, інколи він міг вдарити її. Дітей ніколи не бив, міг дати запотиличник або потріпати. Одного разу, через сварку, його співмешканка разом із дітьми переїхали проживати до брата ОСОБА_12 ОСОБА_16 . Через місяць, ОСОБА_12 разом із їх спільною донькою ОСОБА_13 повернулись, а потерпіла ОСОБА_8 залишилась проживати у ОСОБА_16 .

В подальшому, в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні.

Повідомив, що погоджується із усіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті. При цьому, від надання пояснень щодо обставин кримінального провадження відмовився.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, згідно письмової заяви ОСОБА_8 , потерпіла звернулася до органу поліції та просила притягнути до кримінальної відповідальності співмешканця її матері ОСОБА_6 , який протягом останніх п`яти років застосовував відносно неї фізичне розбещення.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 підтвердила обставини, які викладені у поданій нею заяві до поліції. Пояснила, що в 2013 році, коли їй було 10 років, вона проживала спільно із мамою ОСОБА_12 , вітчимом ОСОБА_6 та рідною сестрою ОСОБА_13 в с. Веселий Поділ. В той час вона вважала свого вітчима обвинуваченого ОСОБА_6 , своїм рідним батьком. Вітчим почав зловживати алкогольними напоями та одного разу, взимку 2013 року, коли вона із своєю сестрою спали у власній кімнаті, її розбудив обвинувачений ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вона була одягнута в халат, штани від піжами та лежала на ліжку, коли обвинувачений ОСОБА_6 ліг поруч з нею та почав вчиняти розпутні дії фізичного характеру. Наступного дня вона про те що сталося розповіла матері, яка обіцяла, що поговорить із вітчимом. Проте, через тиждень все повторилося знову. Бували випадки, коли вони всією родиною лягали разом спати. Обвинувачений ОСОБА_6 постійно лягав біля неї та вчиняв з нею розпутні дії фізичного характеру.

В 2014 році через дії обвинуваченого ОСОБА_6 вона була змушена переїхати до свого дядька - ОСОБА_16 , у якого проживала приблизно півтори роки. Потім, обвинувачений ОСОБА_6 тривалий термін не вживав алкогольних напоїв, у зв`язку з чим вона повернулась проживати додому. В той період часу, оскільки вітчим не випивав, то не чинив щодо неї будь-яких дій сексуального характеру.

В подальшому, у 2018 році, взимку, вони із сестрою відпочивали в своїй кімнаті, а батьки були в гостях, де вживали спиртні напої. Вітчим повернувся додому, зайшов до них у кімнату, розбудив сестру потерпілої та відвів її на кухню, де зачинив. Після чого повернувся до ОСОБА_8 та знову почав вчиняти з нею розпутні дії фізичного характеру. Стримуючи її опір, обвинувачений ОСОБА_6 вдарив її по обличчю.

Все закінчилось після того, як молодша сестра потерпілої ОСОБА_13 змогла вийти із кухні, у зв`язку з чим, обвинувачений припинив свої дії та наказав їм лягти з ним спати разом. Тієї ночі, потерпіла разом зі своєю сестрою змогли втекти із дому та побігли до свого дядька - ОСОБА_16 . Повернулись, коли батьки вже спали. З того часу, обвинувачений ОСОБА_6 почав ще частіше вживати алкогольні напої, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжував розпутні дії відносно ОСОБА_8 .

Потерпіла пояснила, що восени 2018 року, вдень, вона та її сестра перебували в будинку разом із вітчимом. Того дня, обвинувачений ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до неї, зняв з себе одяг та продемонстрував свій статевий орган. Він запропонував їй торкнутися свого статевого органу, а коли вона відмовила, то почав його торкатися самостійно. Про вказані дії вітчима, вона наступного дня розповіла мамі та подрузі ОСОБА_17 . Саме ОСОБА_18 , пізніше просила її забрати заяву з поліції на свого вітчима. Потерпіла також пояснила, що вітчим погрожував їй фізичним насильством через те, що вона намагалась йому протидіяти та скаржилася на нього своїй матері.

Також потерпіла ОСОБА_8 вказала, що одного разу, вони всі були у гостях у родині ОСОБА_19 . Обвинувачений ОСОБА_6 та мати потерпілої - ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. Потім, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до потерпілої та запропонував піти разом додому, на що вона відмовила, а обвинувачений розгнівався, розбив скло на дверях та поранив ОСОБА_20 . У зв`язку з чим була викликана поліція, а обвинуваченого ОСОБА_6 забрали до відділу поліції. Вранці він повернувся додому, зайшов до кімнати потерпілої та вдарив її ногою. Того дня вона втекла із дому до сусідки, якій все розповіла. Остання викликала поліцію, якій потерпіла розповіла про вчинені відносно неї кримінальні правопорушення вітчимом.

Ці пояснення потерпілої ОСОБА_8 узгоджуються з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 02.11.2018, протоколі проведення слідчого експерименту від 29.01.2019, проведеного за участю потерпілої, а також показаннями свідків, що допитані в судовому засіданні.

Як слідує з протоколу огляду місця події від 02.11.2018, що проведений у житловому будинку по АДРЕСА_1 , встановлено, що будинок, в якому проживали потерпіла, її мати, вітчим та сестра складається із прохідної кімнати, ліворуч від якої знаходиться дитяча кімната без дверей. В дитячій кімнаті знаходяться меблі, в тому числі одне ліжко. В ході проведеного огляду, в дитячій кімнаті було виявлено та вилучено халат червоного кольору та штани від піжами синього кольору, які належать потерпілій.

В ході проведеного слідчого експерименту 29.01.2019, потерпіла повідомила обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Пояснила, що до 01.11.2018 вона проживала разом зі своєю мамою, вітчимом та сестрою, але коли їй виповнилось 10 років, тобто з 2013 року, ОСОБА_6 почав до неї чіплятись, вчиняв щодо неї розпутні дії. Потерпіла повідомила обставини, за яких відносно неї вчинялись розпутні дії з боку ОСОБА_6 та в подальшому, на місці події продемонструвала, де та в якому ліжку ОСОБА_6 вчиняв щодо неї розпутні дії, вказала на місце, де ОСОБА_6 наносив їй удари та в які частини тіла.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілої її мати ОСОБА_12 , суду пояснила, що її донька скаржилася на приставання до неї з боку обвинуваченого ОСОБА_6 . Вона розповідала, що обвинувачений вчиняв щодо неї дії сексуального характеру, але обвинувачений ОСОБА_6 заперечував ці обставини та вона йому вірила. Пізніше, вночі, вона прокинулась та особисто чула, як обвинуваченого ОСОБА_6 виганяла зі своєї кімнати її донька ОСОБА_21 . В той час в кімнаті перебувала також малолітня ОСОБА_15 . Крім того, її донька ОСОБА_21 двічі тікала з дому, оскільки її мацав та бив вітчим.

Факт вчинення розпутних дій відносно потерпілої ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка повідомила суд, що вона спільно проживає разом із мамою, батьком та сестрою. Якось батько її закрив на кухні та наказав там сидіти. Перебуваючи на кухні вона чула, як кричить її сестра, спромоглася вийти із кухні, та побачила як сестра вдягалася у своїй кімнаті та плакала. Аня повідомила, що батько роздягав її. Також свідок повідомила, що бували випадки, коли вони всією родиною лягали спати разом. Батько постійно лягав біля Ані, яку гладив та мацав. Ані це не подобалося та вона не хотіла біля нього спати. Коли батько був напідпитку, то постійно приходив до них із сестрою у кімнату. Аня постійно його виганяла та розповідала, що він її мацає. Вона сама бачила багато разів, як батько мацає ОСОБА_22 . Вони разом із ОСОБА_23 розповідали про це мамі. Мати уходила від нього, але він їй погрожував та вона поверталась.

Допитаний свідок ОСОБА_16 повідомив суд, що ОСОБА_8 є його племінницею. Приблизно 3-4 роки потому, вона, її мати та сестра прийшли до нього додому та залишились проживати у нього, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 побив їх. Пізніше, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повернулися проживати до обвинуваченого ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 залишилась. З цього приводу вони звернулися до сільської ради, куди ОСОБА_8 повідомила, що не бажає проживати із матір`ю та буде проживати у її дядька ОСОБА_16 . Про те, що вітчим вчиняв розбещені дії по відношенню до племінниці він не знав та ОСОБА_8 про це йому не повідомляла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомила суд, що знає потерпілу ОСОБА_8 , яка є подругою її старшої доньки. В жовтні 2018 року до неї додому прийшла ОСОБА_21 , яка була дуже налякана та повідомила, що її вдарив вітчим. З цього приводу вони викликали поліцію. Про ту обставину, що до неї вчинялись розбещення, потерпіла не повідомляла.

Окрім того, в суді першої інстанції також були допитані свідок ОСОБА_25 , яка є головою сільської ради та про вчиненні розпутних дій до ОСОБА_8 , дізналася лише після того, як ОСОБА_6 забрали до поліції, а також свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які працюють в школі, де навчалась потерпіла та яким не було відомо про розпусні дії вчинені ОСОБА_6 щодо ОСОБА_8 .

Таким чином, за результатами дослідження доказів, зокрема, показань потерпілої ОСОБА_8 , її законного представника ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , суд приходить до висновку, що вони є послідовними та в цілому узгоджуються між собою, а також з письмовими доказами під час дослідження яких, було забезпечено можливість відтворити хронологію подій, встановити місце події та приблизний час, протягом якого мало місце вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілої та свідків, протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2019, а також визнання ним вини під час судового розгляду, підтверджує факт вчинення відносно потерпілої ОСОБА_8 розпутних дій з боку її вітчима ОСОБА_6 .

Щодо тверджень захисника ОСОБА_5 про те, що потерпіла ОСОБА_8 обмовила обвинуваченого ОСОБА_6 , суд встановив таке.

Так, в суді першої інстанції була допитана свідок ОСОБА_10 , яка є подругою потерпілої та повідомила суд, що потерпіла ОСОБА_8 зізнавалася їй та її матері ОСОБА_28 , в тому, що обмовила ОСОБА_6 .

В той час, як вказані показання свідка ОСОБА_10 не узгоджуються з показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , яка повідомила суд, що не розмовляла із потерпілою ОСОБА_8 з приводу того, чи обмовляє вона свого вітчима, а лише висловила власні сумніви на предмет правдивості повідомлених потерпілою подій.

Окрім того, сам факт визнання в ході судового розгляду в суді першої інстанції своєї вини ОСОБА_6 , спростовує версію про його можливу обмову з боку потерпілої.

Так, згідно журналу судового засідання від 08.09.2020, ОСОБА_6 визнав свою вину у повному обсязі та вказав, що це його добровільне зізнання. (т. 3 а.с. 205-208).

Також в ході судового розгляду було призначено та проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 26.06.2020 №114, у потерпілої ОСОБА_8 не виявлено підвищеної схильності до фантазування, відхилень у сприйнятті і розумінні певних явищ; в процесі своєї когнітивної діяльності вона не виявляє будь-яких нестандартних особливостей, які можуть перешкодити її здатності давати адекватні свідчення та здатність правильно сприймати навколишні події, аналізувати, запам`ятовувати і відтворювати при необхідності; виявленні індивідуально-психологічні характеристики і особливості поведінки свідчать про психологічну достовірність її показань; могла зрозуміти характер скоєних з нею дій, однак в повній мірі не розуміла їх значення; на період посягання на її статеву недоторканість, вона перебувала в стані емоційної напруженості (стресу, страху, розгубленості), який вплинув на її здатність до здійснення свідомого опору цим діям.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_28 , пов`язані з їх суб`єктивним сприйняттям та власною оцінкою подій, які відбулися між потерпілою та обвинуваченим. При цьому, обидва свідки повідомили суд, що подібні версії, з приводу безпідставної обмови ОСОБА_6 з боку потерпілої, були поширені серед деяких жителів села, що й сформувало відповідну позицію свідків, ігноруючи пояснення потерпілої та встановлені обставини в ході слідства.

За такого, вказані показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_28 не спростовують встановлених у кримінальному провадженні обставин, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_6 у обвинуваченні за ч. 2 ст. 156 КК України, яке визнано судом доведеним.

Що стосується показань свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони зводяться лише до обставин, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, що не спростовує встановлених у кримінальному провадженні обставин, які вказують на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні розпутних дій відносно потерпілої ОСОБА_8 .

Посилання захисника на те, що під час побачень після вироку ОСОБА_12 повідомила, що її донька обмовила обвинувачуваного, є голослівними. Ці доводи апелянта спростовуються показаннями представника потерпілої ОСОБА_12 , які надані безпосередньо в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчинені розпутних дій щодо малолітньої особи, вчинене членом сім`ї, а також у вчинені розпутних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинене членом сім`ї. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 156 КК України.

Отже, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку.

Суд вважає, що вирок є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування, про що просить апелянт. Тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3