Справа № 462/4434/20
провадження 1-кс/462/143/21
У Х В А Л А

28 січня 2021 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову інспектора сектора дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000163 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,
встановив:
Потерпілий у кримінальному провадженні №0000163 ОСОБА_3 26.01.2021 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою на постанову інспектора сектора дізнання Залізничного ВПГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.12.2020 року у даному кримінальному провадженні про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій. Свою скаргу обґрунтовує тим, що 28.12.2020 року він звернувся до Залізничного ВП з клопотанням у цьому провадженні про вчинення ряду процесуальних дій, в якому просив, зокрема, провести огляд на території автостоянки МВС за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 13, та арештмайданчику ДП «Сетам» за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 13, з метою виявлення автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», номерний знак НОМЕР_1 , провести огляд та вилучити вищевказаний автомобіль, вжити заходи спрямовані на встановлення осіб, які були залучені до вилучення, транспортування автомобіля, та допитати вказаних осіб у кримінальному провадженні. Однак дізнавач 30.12.2020 року відмовила у задоволенні клопотання. Вважає відмову необґрунтованою, а тому просить її скасувати та зобов`язати дізнавача провести вказані процесуальні дії.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржник у судове засідання для розгляду скарги, яке було призначене на 28.01.2021 року, не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду, при цьому подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.

Дізнавач ОСОБА_4 , яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши доводи скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження №№0000163, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно п.7 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскаржити рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Під час розгляду скарги встановлено, що СД Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області (дізнавач ОСОБА_4 ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000163, внесеному 30.07.2020 року до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова, в якій зазначено зобов?язати Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22.07.2020 ЖЄО №17040, в якій останній просить вжити заходи до осіб, які незаконно вилучили його транспортний засіб марки «Mitsubishi Pajero Wagon», номерний знак НОМЕР_1 . Правова кваліфікація розслідуваного кримінального правопорушення - ст.356 КК України.

Також встановлено, що 28.12.2020 року потерпілий ОСОБА_3 у рамках цього провадження звернувся, в порядку ст.220 КПК України, до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області з клопотанням про виконання процесуальних дій, в якому просив провести огляд території автостоянки МВС та арешт майданчика ДП «Септам», з метою виявлення, вилучення та проведення огляду автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», номерний знак НОМЕР_1 , вжити заходи спрямовані на встановлення осіб, які були залучені до вилучення, транспортування автомобіля, та допитати вказаних осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.1-3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 1 ст.56 КПК України закріплено права потерпілого під час кримінального провадження, серед яких, зокрема, право заявляти клопотання.

За вимогами ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою інспектора СД Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.12.2020 року в задоволенні вказаного клопотання потерпілого ОСОБА_3 відмовлено.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, обставини, які впливають на тяжкість кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані, у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Таким чином, потерпілим до дізнавача було подане клопотання про проведення слідчих дії, звернення з таким клопотанням є правом потерпілого, передбаченим ст. 56, 93, 220 КПК України.

Згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Зі змісту ст.220 КПК України про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій виноситься вмотивована постанова.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, відмова дізнавача в задоволенні клопотання ґрунтується на тому, що відсутні всі об`єктивні підстави вважати, що майно було вилучене незаконно.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000163 від 30.07.2020 року, досудове розслідування у формі дізнання на даний час триває та на час розгляду скарги дане кримінальне провадження не закрите, тому вказані висновки дізнання не можна вважати обгрунтованими.

Крім того, дізнавач ОСОБА_4 у постанові посилається на те, що 02.11.2020 року та 22.12.2020 року ОСОБА_3 вже звертався із клопотаннями, у задоволенні яких постановою дізнавача сектору дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 06.11.2020 року та постановою дізнавача сектору дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.12.2020 року було відмовлено.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 у своїх клопотання від 02.11.2020 року та 22.12.2020 року просив вилучити як речовий доказ і накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», номерний знак НОМЕР_1 . Натомість, у клопотанні від 28.12.2020 року ОСОБА_3 просив провести огляд території автостоянки МВС та арешт майданчика ДП «Сетам», з метою виявлення, вилучення та проведення огляду автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», номерний знак НОМЕР_1 , вжити заходи спрямовані на встановлення осіб, які були залучені до вилучення, транспортування автомобіля, та допитати вказаних осіб у кримінальному провадженні.
Отже, клопотання від 02.11.2020 року і 22.12.2020 року, та клопотання від 28.12.2020 року не є аналогічними, містять різні за своєю суттю вимоги про вчинення процесуальних дій.

Також, з метою повного, всебічного і об?єктивного дослідження всіх обставин начальник відділу дізнання Головного управління НП у Львівській області ОСОБА_6 21.12.2020 року надав, в порядку ст.391 КПК України, письмові вказівки, в яких зобов`язав інспектора дізнання сектору дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 провести ряд слідчих (розшукові) дій, зокрема, допитати сусіда ОСОБА_7 , котрий повідомив ОСОБА_3 21.07.2020 року про те, що його автомобіль збираються евакуювати по вул. Чернігівській, 19 у м. Львові; отримати у сусіда ОСОБА_7 відеозапис, на котрому зафіксовано автомобіль ОСОБА_3 та долучити їх до матеріалів кримінального провадження; встановити та допитати працівників поліції, котрі були присутні 21.07.2020 року на вул. Чернігівській, 19 у м. Львові під час евакуювання автомобіля належного ОСОБА_3 ; встановити та допитати осіб, котрі залучалися в якості понятих 21.07.2020 року на вул. Чернігівській, 19 у м. Львові під час евакуювання автомобіля належного ОСОБА_3 ; провести огляд автомобіля, котрий знаходиться на арештмайданчику, що за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 14; встановити та допитати особу-водія, котрий керував евакуатором 21.07.2020 року на АДРЕСА_1 під час евакуювання автомобіля належного ОСОБА_3 .

Однак, дізнавач ОСОБА_4 , письмові вказівки начальника відділу дізнання Головного управління НП у Львівській області, які для неї є обов`язкові, не виконала, а в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 28.12.2020 року, який просив провести слідчі дії, які частково вказані у письмових вказівках начальника відділу дізнання Головного управління НП у Львівській області ОСОБА_6 , відмовила.

Так, аналізуючи оскаржувану постанову, наведене дає підстави для висновку, що дізнавач ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.110 КПК України, фактично не мотивувала належно прийняте нею процесуальне рішення.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини та їх правове регулювання, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга в частині вимог про скасування постанови дізнавача СД Залізничного ВПГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.12.2020 року підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Щодо вимоги скарги про зобов`язання дізнавача СД Залізничного ВПГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 виконати слідчі дії, викладені в клопотанні від 28.12.2020 року, то, слідчий суддя вважає таку безпідставною, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

КПК України не містить положень, з яких би вбачались повноваження слідчого судді зобов`язувати дізнавача на проведення конкретних слідчих дій, тобто КПК України не наділяє такими повноваженнями слідчого суддю.

Відповідно до ч.4 ст.40-1КПК України дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись ст.2, 7, 56, 110, 220, 303, 304, 306, 307 КПК України,

постановив:
Скаргу задовольнити частково.
Постанову інспектора СД Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.12.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій скасувати.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала в силу ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1