Справа № 452/2370/20
Провадження № 1-кп/452/408/2020
ВИРОК
іменем України

19 листопада 2020 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000049 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воютичі Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 04.08.2016 року біля 18.00 год., перебуваючи в м. Самборі Львівської області, таємно викрав платіжну карту «Приват Банк» № НОМЕР_1 належну потерпілому ОСОБА_5 , що є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити банку «Приват Банк» з метою подальшого використання.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному викраденні офіційних документів, тобто у кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, в подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, та розуміючи протиправність своїх дій, 05.08.2020 року в період часу з 08 год. 08 хв. по 09 год. 09 хв. ОСОБА_3 маючи доступ до платіжної картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , здійснив декілька покупок продуктів у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою м.Самбір, вул. Шухевича, 35-б, Львівської області, за які розрахувався вищезазначеною банківською картою, на загальну суму 1340 грн. 97 коп., тим самим вчинив незаконне заволодіння грошовими коштами, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю та показав, що числа вказаного в обвинувальному акті він із ОСОБА_5 розпивали спиртні напої і потерпілий давши йому свою платіжну карту «Приват Банку», попросив зняти кошти, за які купити спиртне, що він і зробив та повернув дану платіжну карту ОСОБА_5 . Коли вони розпили придбану ним пляшку спиртного, пішли в магазин, де він побачив, як з кишені одягу потерпілого виглядає наведена платіжна карта та викрав її. Потерпілий цього не бачив. Код до картки він пам`ятав, оскільки ОСОБА_5 називав йому дані коду, коли попередньо просив зняти з неї кошти. В подальшому здійснив декілька покупок продуктів у магазині, за які розрахувався цією карткою. Все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Шкоду потерпілому не відшкодував, однак в подальшому зобов`язується відшкодувати. У вчиненому щиро кається.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних проступків, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні, який показав, що він не бачив, як обвинувачений забирав у нього платіжну карту «Приватбанку». В подальшому він виробив собі нову платіжну карту та новий код доступу до неї. Шкода йому не відшкодована.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України та за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незаконне викрадення офіційних документів, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питаньпробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази банківська кредитна картка «ПриватБанк», прямокутної форми, чорного кольору із білими надписами та врізними цифрами 399290, на якій зображено малюнок яскраво червоного кольору полуниці та зелених листків рослини і на зворотньому боці картки наявні надписи та QR-код зеленого кольору, яка опечата і поміщена в конверт - повернути потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя