Дата документу 15.09.2020 Справа № 323/1670/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1546/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/1670/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року, якою

задоволено подання начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія №88» про застосування заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_8 . Застосовано до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на два місці.

Згідно зі змістом судового рішення, до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія №88» про застосування заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_8 .
Подання обґрунтоване тим, що 01.07.2020 року близько 16 год. 00 хв. Засуджений ОСОБА_8 , який на той час відбував дисциплінарне стягнення у виді поміщення до ДІЗО на 14 діб, був виявлений працівниками колонії як такий, що зберігав у спідній білизні мобільний телефон «NOKIA» чорного кольору без задньої захисної кришки, сім-карти мобільного оператора та клавіатури, із стертим IMEI, а також зарядний пристрій марки «S-TELL». Під час неповного особистого обшуку та вилучення вказаних предметів засуджений ОСОБА_8 заламав виявлений у нього мобільний телефон, внаслідок чого він став непридатним до подальшого використання за цільовим призначенням. Зазначені дії засудженого ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 107 КВК України та п. 4 Розділу 2, п. 6 Розділу 21 Правило внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5.

ОСОБА_8 на думку адміністрації колонії, систематично допускає порушення встановленого режиму тримання, своїми умисними діями негативно вливає на процес виправлення інших засуджених, протидіє адміністрації колонії, на профілактичні бесіди та заходи дисциплінарного впливу не реагує, належних висновків для себе не робить, поведінку не змінює. Досягнення виховного впливу на засудженого можливе лише від ізоляції від основної маси засуджених в умовах приміщення камерного типу.

Задовольняючи подання начальника колонії, судом зазначено, що факти викладені в поданні, підтверджуються наданими до суду: висновками адміністрації колонії, характеристиками на засудженого ОСОБА_8 , довідкою про заохочення та стягнення, рапортами співробітників установи, відеоматеріалом по факту порушення засудженим правил установи, протоколом вилучення.
Враховуючи всі обставини справи та вислухавши пояснення представника установи, засудженого ОСОБА_8 та його захисника суд вважав твердження адміністрації колонії, щодо порушення засудженим ОСОБА_8 правил внутрішнього розпорядку, обґрунтованим та вважав за необхідне призначити останньому стягнення, терміном який є співмірний з тяжкістю вчиненого правопорушення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що під час перебування у УВП №88 засудженому неодноразово відмовляти у можливості зв`язку із захисником, якого бажав залучити на власний розсуд.
Під час перебування у ВУВП №11 було запропоновано захисника за призначенням, який спілкувався із засудженим у режимі відео конференції у присутності працівників СІЗО. Адміністрація відмовила засудженому у конфіденційному спілкуванню із захисником.
Просить скасувати рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 31.07.2020 року.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п.13-2 ч.1 ст.537 та п.2 ч.2 ст.539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

У відповідності до ч.1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується незадовільно. За період відбування покарання допустив п`ять порушень встановленого режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них три рази був поміщений до дисциплінарного ізолятору установи, стягнення не зняті та не погашенні у встановленому порядку, заохочень не має.

Відповідно до матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 своїми умисними діями негативно впливає на процес виправлення інших засуджених, протидіє адміністрації установи, на профілактичні бесіди та заходи дисциплінарного впливу не реагує, належних висновків для себе не робить.

Відповідно до виписки з протоколу №69 засідання дисциплінарної комісії від 07.07.2020 зазначено, що 01.07.2020 близько о 16 годині 00 хвилин, під час нагляду за засудженими, котрі відбувають дисциплінарне покарання в ДІЗО/ПКТ, через вічко камери №10 було звернуто увагу на нервову поведінку засудженого ОСОБА_8 .

Засудженому ОСОБА_8 було проведено неповний особистий обшук, в результатів котрого в нього в спідній білизні було виявлено та вилучено мобільний телефон, сім-карти оператора мобільного зв`язку, клавіатура та зарядний пристрій.

Під час вилучення засуджений ОСОБА_8 , зламав даний мобільний телефон, що зафіксовано на відеореєстратор, після цього він став не придатний для подальшого використання за призначенням, тобто здійснення телефонних розмов або будь-яких дій пов`язаних з використанням мобільного зв`язку стало неможливим.

Дисциплінарна комісія постановила, що засуджений ОСОБА_8 своїми діями порушив ч.4 ст.107 КВК України та п.4 Розділу 2, п.6 Розділ 21 ПВР УВП, затверджених наказом №2823/5 Міністерства юстиції України від 28.08.2018, щодо заборони придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 3).

Факти, які викладені в поданні, підтверджуються: висновком по факту вилучення заборонених предметів у засудженого ОСОБА_8 від 06.07.2020, рапортами працівників колонії, протоколом вилучення №135 від 01.07.2020, відеоматеріалами по факту порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_8 .

Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про застосування до засудженого ОСОБА_8 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на два місяці, оскільки кількість порушень, допущених ОСОБА_8 під час відбування покарання свідчить про їх систематичність, а негативна характеристика по місцю відбування покарання свідчить про те, що засуджений у вчиненому не розкаявся, на шлях виправлення не став і до цього не прагне.

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта про те, що йому не було надано можливості спілкування із захисником є правовою позицією скаржника, спосіб для ухилення від дисциплінарної відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні 31.07.2020 підтвердив, що відмовляється від спілкування із захисником в режимі відеоконференції, вимагає особисту явку захисника в колонію. Суд першої інстанції встановив, що захисник не немає транспорту, а тому позбавлений можливості особисто з`явитися до засудженого, не заперечував щодо спілкування з ОСОБА_8 в режимі відеоконференції.

Таким чином, права і свободи засудженого ОСОБА_8 не були порушенні, оскільки була реальна змога на спілкування із своїм захисником в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 грубо порушував порядок в судовому засідання, перебиваючи головуючого, висловлювався нецензурно, погрожував учасникам процесу.

ОСОБА_8 під час судового засідання в порядку ч.1 ст.330 КПК України був видалений із судового засідання шляхом відключення відеоконференції на весь час судового розгляду.

Колегія суддів погоджується, що поведінка засудженого ОСОБА_8 має ознаки зловживання процесуальними правами і є явно спрямована на затягування розгляду подання.

Таким чином, колегія судів вважає, що поведінка ОСОБА_8 та його твердження в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки засуджений намагається через суб`єктивні міркування та надумані причини ухилитися від відповідальності за скоєне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4