Справа № 696/807/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000022 від 22 липня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кавунівка Шполянського району, Черкаської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не одруженої, пенсіонера, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є учасником бойових дій, не є інвалідом, не є депутатом та ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС, раніше судима 15 жовтня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи засуджена Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та перебуваючи з 29 січня 2020 року на обліку в Кам`янському РС філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, отримала повідомлення про необхідність сплати штрафу за вказаним вироком у місячний строк, а також про те, що у випадку несплати штрафу у зазначений строк, після набрання вироком суду законної сили, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації) розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт, позбавлення волі відповідно до закону.

Однак, всупереч вимогам ст. 26 КПК України, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо сплати штрафу, призначеного їй вироком суду, впродовж місячного строку з моменту набрання вироком законної сили, діючи умисно, достовірно знаючи порядок виконання покарання у вигляді штрафу та наслідки ухилення від відбування цього виду покарання, щомісячно отримуючи в управлінні соціального захисту населення допомогу, тобто, маючи змогу та не бажаючи сплачувати штраф, призначений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, в період часу з 15 листопада 2019 року по 22 липня 2020 року, призначений вироком штраф, без поважних на те причин, не сплатила, ніяких заходів щодо відбування призначеного їй покарання не вжила, таким чином умисно ухилялась від сплати штрафу.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 389 КК України, так як остання вчинила ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, проте пояснила, що раніше не сплатила даний штраф, оскільки вона щомісячно надає фінансову допомогу своїм онукам та доньці, які знаходяться в тяжких життєвих умовах, а тому самій отримуваних нею коштів ледь вистачає на прожиття. Станом на день розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_4 надала суду докази сплати штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Враховуючи, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини, сплатила штраф за вказаним вироком, та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченої.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміноване, доведено повністю.

Виходячи зі змісту вимог ст. 337 КПК України, зокрема того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 389 КК України є правильною, оскільки вона вчинила ухилення від відбування покарання у виді штрафу.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною 1 ст. 389 КК України передбачено, що за ухилення від сплати штрафу передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно з роз`ясненнями абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, із системного аналізу кримінального законодавства вбачається, що у разі визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, за відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, санкція якої передбачає лише такі покарання, які з огляду на вік чи стан не можуть бути до неї застосовані, суд за наявності підстав може звільнити особу від кримінальної відповідальності згідно зі ст.ст. 44-48 КК України, а за їх відсутності ухвалити обвинувальний вирок без призначення покарання в силу п. 4 ч. 1 ст. 368 КПК України.

У відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком. Право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто має повних 64 років і досягла пенсійного віку та вчинила злочин невеликої тяжкості.

З урахуванням вищенаведеного, а саме того, що жодне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 389 КК України з огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_4 досягла пенсійного віку, не можуть бути застосовані до обвинуваченої, суд приходить до переконання про постановлення вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України без призначення покарання.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
.

Суддя ОСОБА_1