ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/406/21 Справа № 204/6845/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої розглядається
клопотання про припинення застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
представника установи ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах особи, відносно якої розглядається клопотання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, та застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_7 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», залишено до вступу ухвали в законну силу. Дана ухвала набрала законної сили 26 жовтня 2020 року.
Таким чином, при постановленні даної ухвали ОСОБА_7 фактично було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, без призначення покарання та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, і направлено на лікування до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».
Крім того, суд зазначає, що згідно висновку комісії лікарів ОСОБА_7 продовжує хворіти на психічне захворювання, та сам висновок не містить відомостей щодо одужання останнього. А підставою для припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом є необхідність проведення судово-психіатричної експертизи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги закладу про припинення застосування примусових заходів медичного характеру і скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань для продовження судового розгляду не відповідають вимогам ст. 515 КПК України, відповідно до якої у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву лікаря-психіатра Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , та скеруванням останнього в розпорядження судово-слідчих органів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_7 , як пацієнт за рішенням суду про зміну відносно нього запобіжного заходу, перебував у закладі з 29.05.2018 року по 24.09.2020 року, тобто 2 роки 4 місяці здійснювалося його лікування, а наразі діагностичні критерії за часом перебігу, що стосується діагностики тимчасового хворобливого розладу психіки, то комісія прийшла до висновку, що встановлений висновком СКСППЕ від 11.10.2017 року №147 діагноз ОСОБА_7 «викликає сумніви», що потребує проведення повторної судово-психіатричної експертизи, саме тому, ОСОБА_7 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та подальшого його направлення в розпорядження судово-слідчих органів з метою вирішення експертних питань.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні особа, відносно якої розглядається клопотання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 509 КПК України питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 514 КПК України - припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 514 КПК України, ч. 1 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року визнано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_7 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» залишено до вступу ухвали в законну силу.
Крім того, ухвала Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року набрала законної сили 26 жовтня 2020 року.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при постановленні даної ухвали ОСОБА_7 фактично було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, без призначення покарання та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, і направлено на лікування до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», з чим і погоджується колегія суддів.
Крім того, згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів № 979 від 05 жовтня 2020 року психічний стан пацієнта зумовлює наявна параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей отруєння, впливу, збитку, на адресу дружини та її брата, які під впливом лікування втратили афективну забарвленість, але зберігають значущість для нього, не розуміє хворобливості вказаних переживань. Стверджує, що дружина йому зраджувала. Виявляються розлади емоційної сфери: парадоксальність, неадекватність, холодність; формальні розлади мислення: різноплановість та безглуздість суджень, перекручення рівня узагальнень, зниження критичності, що підтверджуються даними патипсихологічного дослідження. Враховуючи, що пацієнт за рішенням суду про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку перебував у закладі з 29.05.2018 року по 24.09.2020 року, а також діагностичні критерії МКХ-10 за часом перебігу, що стосується діагностики тимчасового хворобливого розладу психіки, комісія дійшла висновку, що встановлений СКСППЕ від 11.10.2017 року № 147 клінічний психіатричний діагноз викликає сумніви, що потребує проведення повторної судово-психіатричної експертизи.
З огляду на викладене, зазначений висновок підтверджує, що ОСОБА_7 продовжує хворіти на психічне захворювання, а також не містить відомостей щодо одужання останнього.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 515 КПК України, у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Однак, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та подальшого його направлення в розпорядження судово-слідчих органів з метою вирішення експертних питань, не заслуговують на увагу, оскільки по даному кримінальному провадженню вже закінчилася стадія як досудового розслідування, так і судового розгляду, та постановлена ухвала, якою визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Інших доказів, які б викликали сумнів у правильності висновків суду першої інстанції, захисник не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , дотримався вимог закону, та розглянувши заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , обґрунтовано відмовив у її задоволенні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування чи зміни, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах в інтересах особи, відносно якої розглядається клопотання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4