Справа № 449/843/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сусолів Самбірського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого 03.05.2018 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України,-
ОСОБА_4 , 30 червня 2018 року, о 19 год. 00 хв. у житловому будинку ОСОБА_5 (хутір Діброва, с. Стоки, Стрілківська сільська рада, Перемишлянський район Львівська область) вживав з господарем будинку ОСОБА_6 спиртні напої, коли між ними раптово виникла сварка. Під час цієї сварки ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою та завдав останньому обома долонями приблизно 10 ударів у голову, після чого ОСОБА_5 втік з будинку. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 три синці на голові, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 27/2018 від 6 липня 2018 року є легкими тілесними ушкодженнями.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Крім цього, ОСОБА_4 , після сварки з ОСОБА_5 пішов у кімнату його сина ОСОБА_7 , який лежав на ліжку. Тоді ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 один удар правою рукою, внаслідок якого той впав на підлогу (не отримав тілесних ушкоджень, однак відчув фізичний біль). Після цього, ОСОБА_4 забрав зі столу біля ліжка ОСОБА_7 , попри заперечення ОСОБА_7 , білий мобільний телефон марки "Рrestigo WIZE C1" (ІМЕІ - НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ) із SIM-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар" ( НОМЕР_3 ) та карткою пам`яті об`ємом 8 Гб. Вартість викраденого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 7/1 від 16 липня 2018 року становить 495 грн.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України проводити без його участі, щодо призначеного покарання посилається на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України проводити без його участі, щодо призначеного покарання посилається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України при вищезазначених обставинах.
Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином. Також суд враховує особу винного, який, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку з приводу наркологічного чи психіатричного захворювання не перебуває, раніше судимий 03.05.2018 року вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вчинив дані кримінальні правопорушення в період іспитового строку, тому суд вважає, що виправлення засудженого неможливе без ізоляції від суспільства, відповідно йому слід призначити покарання межах санкцій ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому остаточне покарання, згідно положень ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України.
Суд вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 , ч.2 ст.186 КК України, органом досудового розслідування кваліфіковано вірно.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення злочину, щодо особи похилого віку.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;
за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.
У відповідності до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2018 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу.
Речовий доказ: сім карту мобільного оператора "Київстар" та мобільний телефон марки "Prestiqio C1" білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з карткою памяті Micro SD8 Gb - повернути ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1