ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1572/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 638/9886/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002609 від 17.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002609 від 17.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному проваджені Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року, визначивши місце зберігання зазначеного автомобіля та ключа за спеціальним майданчиком тимчасово затриманих засобів, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106. В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що вилучене майно може бути визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому його втрата або пошкодження може перешкодити розслідуванню кримінального провадження. Звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в слідчому управлінні Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002609 від 17.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

17.07.2020 слідчий поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна в межах даного кримінального провадження. В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 16.07.2020 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Сумська, поблизу буд. 81 було вилучено та оглянуто транспортний засіб «Газ 33021», номерний знак НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться деревина у вигляді дров, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , товарна накладна, додаток до ТТН ліс, серії ХРА №285580 від 10.01.2020р. За даним фактом внесено о відомості до ЄРДР за №0002609 за ч.1 ст.246 КК України. На підставі викладеного, просив накласти арешт на автомобіль «Газ 33021», номерний знак НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться деревина у вигляді дров, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , товарна накладна, додаток до ТТН ліс, серії ХРА №285580 від 10.01.2020р., враховуючи наявність доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів. Орган досудового розслідування вважає, що невжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння злочину, оскільки у разі повернення зазначеного майна можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направлені на його знищення або переховування, що значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та позбавлення ОСОБА_7 права на відчуження та розпорядження автомобілем «Газ 33021», д.н.з. НОМЕР_1 всередині якого знаходиться деревина у вигляді дров, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , товарна накладна, додаток до ТТН ліс, серії НОМЕР_3 від 10.01.2020р., передавши зазначене майно йому на відповідальне зберігання з тих підстав, що слідчим не наведено достатніх підстав для висновку про існування обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України і необхідності арешту тимчасово вилученого майна.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Даних вимог закону слідчим не дотримано.

Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим зазначено попередню кваліфікацію у даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 246 КК України, що вбачає незаконне перевезення, зберігання або збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. З метою забезпечення збереження речових доказів та запобіганню інших наслідків, що можуть призвести до втрати майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити

кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на автомобіль «Газ 33021», номерний знак НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться деревина у вигляді дров, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , товарна накладна, додаток до ТТН ліс, серії ХРА №285580 від 10.01.2020р. При цьому, як вірно зазначив слідчий суддя, слідчим не надано відомостей про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а також доказів про те, чи є ця особа власником об`єкту злочину деревини або лише транспортного засобу. Також не вказано перелік майна, що є об`єктом злочину, тобто деревини, що знаходиться у транспортному засобі, оскільки неможливо ідентифікувати, яка саме деревина перебуває у транспортному засобі та на яку слідчий просить накласти арешт, її кількість, ознаки, характеристики і не зазначена чітко мета, з якою необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Отже, вищевказане свідчить про неконкретизованість та неповноту клопотання слідчого, яке за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню, шляхом повернення клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків. Проте, слідчий суддя дійшов висновку про його часткове задоволення, шляхом позбавлення ОСОБА_7 права на відчуження та розпорядження спірним майном, що не передбачено чинним КПК України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року скасуванню, з поверненням зазначеного клопотання прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року скасувати.

Матеріли клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 17.07.2020 р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0002609 від 17.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді