УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001205 від 06.10.2019 року, за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 368-4 КК України КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
У провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205 від 16.10.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 368-4 КК України.
Підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань послужило повідомлення про вчинення злочину приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , про те, що невстановлені особи за попередньою змовою мають намір заволодіти обманним шляхом майном в особливо великих розмірах, а саме будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 2196,8 км.м, яке зареєстровано 01 вересня 2017 року за Державою в особі ДЕРЖАВНОЇ ФІСКАЛЬНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, та пропонують йому неправомірну вигоду за державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_6 .
У ході розслідування було встановлено, що на початку жовтня 2020 року ОСОБА_7 вступив у попередню змову з ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами направлену на заволодінні чужим майном та придбання права на майно шляхом обману вчинене в особливо великих розмірах, а саме будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 2196,8 квадратних метрів, яке зареєстровано 01 вересня 2017 року за Державою в особі Державної фіскальної служби України, після чого склали план та розподілили між собою ролі.
З цією метою невстановлені слідством особи у невстановлений час та у невстановленому слідством місці, діючи згідно розробленого плану та відведеної ролі, виготовили завідомо підроблені документи, у які внесли завідомо неправдиві відомості, а саме:
- протокол № 031319/11 проведення аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України (ДПС України), затверджений заступником Голови ДПС України ОСОБА_8 від 07 листопада 2011 року, згідно якого нібито ОСОБА_6 визнаний переможцем аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України, а саме будинку загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20, та підписали від імені ліцитатора ОСОБА_9 та ОСОБА_6
- акт приймання-передачі майна від 09 листопада 2011 року, згідно якого Державна податкова служба України в особі заступника Голови ДПС України ОСОБА_8 нібито передала об`єкт нерухомого майна будівлю загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) прийняв його яке придбав на аукціоні від 07.11.2011 року, та оплата здійснена у повному обсязі.
Продовжуючи свої злочинні дії, умисно із корисливих мотивів, з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_6 , 15.10.2020 року біля 16 години ОСОБА_7 прибув в офіс приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .
Знаходячись у нотаріальній конторі, ОСОБА_7 пред`явив для ознайомлення нотаріусу завідомо підроблені документи, та умисно приховав це, та коли почув, що з документами не все гаразд, запропонував приватному нотаріусу ОСОБА_5 , який є спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і який має печатку такого реєстратора, неправомірну винагороду за прийняття згоди на державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисний направлений на заволодінні чужим майном та придбання права на майно шляхом обману вчинене в особливо великих розмірах, 20.10.2020 року біля 14 годин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 прибули до офісу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та пред`явили завідомо підроблені документи, у яких були внесені завідомо неправдиві відомості, а саме:
- протокол № 031319/11 проведення аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України (ДПС України), затверджений заступником Голови ДПС України ОСОБА_8 від 07 листопада 2011 року, згідно якого нібито ОСОБА_6 визнаний переможцем аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України, а саме будинку загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20, та підписали від імені ліцитатора ОСОБА_9 та ОСОБА_6
- акт приймання-передачі майна від 09 листопада 2011 року, згідно якого Державна податкова служба України в особі заступника Голови ДПС України ОСОБА_8 нібито передала об`єкт нерухомого майна будівлю загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) прийняв його яке придбав на аукціоні від 07.11.2011 року, та оплата здійснена у повному обсязі.
Після чого ОСОБА_7 разом ОСОБА_6 запропонували приватному нотаріусу здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, а саме на будівлю загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 на підставі наданих підроблених документів.
20.10.2020 року о 14.58 годин приватним нотаріусом ОСОБА_5 на підставі підроблених документів,була зареєстрована заява про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від імені ОСОБА_6 під номером 42052620 та роздрукована о двох примірниках, підготовлена заява на видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та свідоцтво.
Після чого ОСОБА_7 разом з невстановленою слідством особою передали приватному нотаріусу ОСОБА_5 40.000 доларів США, як неправомірну винагороду за видачу свідоцтва та реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_6 на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .
Після чого приватний нотаріус ОСОБА_5 роздрукував на бланку НМК 233185 свідоцтво, згідно якого ОСОБА_6 належить на праві власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке він придбав на аукціоні за 926018,84 грн., та яке раніше належало Державній Фіскальній службі України, та разом з технічним паспортом передав ОСОБА_6 .
Таким чином ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленими особами, шляхом обману, з використанням підроблених документів заволоділи чужим майном в особливо великих розмірах, а саме будинком загальною площею 2196,8 км.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить державі в особі Державної фіскальної служби України.
20.10.2020 року у нотаріальній конторі приватного нотаріуса за адресоюм. АДРЕСА_2 , безпосередньо на місті скоєння злочину, в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч 2 ст. 368-4 КК України слідчим були затримані ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Санкція ч. 4 ст. 190 КК України у якій підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передбачає конфіскацію майна.
20.10.2020 о 16 год. 32 хв. в кабінеті приватного нотаріуса ОСОБА_5 , за адресом АДРЕСА_2 в ході проведення огляду місця події за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, в порядку ст. 208 КПК України слідчим був затриманий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при особистому обшуку якого виявлено та вилучено, речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
2.Обґрунтування поданого клопотання.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що дані речі, предмети та грошові кошти, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення для кримінального провадження. З метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, задля виконання завдання кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних слідчих дій та судових експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що є достатні підстави вважати, що вище зазначені вилучені речі та документи набуті кримінально протиправним шляхом, в результаті чого зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.
3. Позиції учасників з приводу порядку розгляду даного клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі .

Від захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до заяви, захисник частково заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що речі для підозрюваного не мають цінності, окрім як: грошових коштів в сумі 24808 гривень; ключів в кількості 3 штук; банківської карти «Монобанк» № НОМЕР_2 ; посвідчення водія НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Айфон», з карткою оператора Лайфселл № НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; ключ автомобільний, оскільки вказані речі не мають відношення до кримінального провадження.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
21.10.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 368-4 КК України.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.10.2020 року, слідчим був затриманий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при особистому обшуку якого виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки ключі, посвідчення водія, мобільні телефони, свідоцтво, трудова книжка, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо осіб ймовірно причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а також характеризуючи дані підозрюваного. Крім того, вилучені, в ході особистого обшуку підозрюваного, грошові кошти можуть бути набуті кримінально-протиправним шляхом.
Також, вилучені речі та документи необхідні для подальшого проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також інформації, яка має відношення до кримінального провадження.
ОСОБА_7 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що також свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , в цілях забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
4.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі та документи можуть бути використані в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження, а також необхідні для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
При цьому, оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі та документи.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, конфіскацію майна як виду покарання, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001205 від 06.10.2019 року, за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 368-4 КК України КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною розпорядження та користування, на майно, вилучене 20.10.2020 року, в ході проведення особистого обшуку затриманого, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- Грошові кошти в сумі 24808 гривень;

- Ключі в кількості 3 штук;

- Банківська карта «Приватбанку» № НОМЕР_6 ;

- Банківська карта «Монобанк» № НОМЕР_2 ;

- Посвідчення водія НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон марки «Айфон», імейл НОМЕР_7 , з карткою оператора Лайфселл № НОМЕР_4 ;

- Мобільний телефон марки «Нокіа», імейл НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ;

- Трудова книжка на ім`я ОСОБА_7 ;

- Ключ автомобільний.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_1 .