Справа № 931/283/20
Провадження № 1-кп/931/49/20
У Х В А Л А
11 грудня 2020 року смт. Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
Клопотання мотивує тим, що 15.03.2015 о 13 год. 40 хв. в чергову частину Локачинського РВ УМВС України у Волинській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_4 , про те, що невідома особа діючи таємно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала з її житлового господарства саджанці декоративних дерев. Сума завданих збитків не встановлена.
12.05.2015 в чергову частину Локачинського РВ УМВС України у Волинській області знову надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_4 про те, що в ніч з 11.05.2015 на 12.05.2015 в с. Війниця Локачинського району з території домогосподарства заявниці невідома особа, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала 2 ялинки гніздових вартістю 150 грн кожна, 6 ялинок канадських вартістю 250 грн кожна, 4 ялинки звичайних вартістю 1600 грн кожна, 5 дерев тису вартістю 75 грн кожне, 2 дерева кульки вартістю 100 грн кожне та 9 дерев кульки теді вартістю 90 грн кожне. Загальна сума завданих збитків становить 9575 грн.
За вказаними фактами внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінальних правопорушень за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст.91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатами проведених слідчих (розшукових) дій (у тому числі виконання оперативними підрозділами неодноразово наданих слідчим доручень в порядку ст. 40 КПК України), проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Встановити місцезнаходження викраденого майна також не виявилось можливим.
Оскільки дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, події вказаного кримінального правопорушення мали місце 15.03.2015, 26.03.2015, 25.04.2015, а останній епізод 12.05.2015, тому станом на 19.05.2020 року закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України.
Просить закрити дане кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, та просив його задовольнити.
Потерпіла у судовому засіданні заперечувала щодо закриття кримінального провадження, оскільки таке є передчасним. Вважає, що досудове розслідування проведено неповно, неефективно, недостатньо проведено слідчих дій для встановлення особи, що вчинила кримінальні правопорушення. У кримінальному провадженні не було залучено перекладача, а тому вона не розуміла свої процесуальні права як потерпілої особи, позаяк вона не вміє читати документи українською мовою. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Заслухавши доводи прокурора, пояснення потерпілої, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, судом встановлено наступне.
Кримінальні правопорушення, про вчинення яких заявлено потерпілою ОСОБА_4 , а саме: таємне викрадення чужого майна, що передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України на момент їх вчинення були злочинами середньої тяжкості.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч.3 цієї ж статті закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, також визначено строки погашення судимості за цей вид кримінального правопорушення, тощо. Також вказаним законом санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України викладена в іншій редакції, що відповідно відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків, за який передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.
Як вбачається з положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо із дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, та до дня набрання вироком законної сили минули три роки.
Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої вказаної статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.
В той же час, згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність
Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Публічність згідно зі ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах « Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Виходячи з завдань кримінального провадження, складовою частиною якого є досудове розслідування, які полягають, зокрема, у захисті особи від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, вбачається, що закриття провадження за даною підставою можливе лише в тому разі, коли були використані всі можливості досудового розслідування для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
У матеріалах кримінального провадження містяться протоколи огляду місця події, допитів свідків, потерпілої та рапорти щодо відпрацювання ринків, де реалізуються саджанці дерев, які не дали результату щодо встановлення причетних до вчинення крадіжок осіб.
Однак, по даному провадженню можливості встановлення осіб, винних у вчиненні кримінальних правопорушень, не вичерпані.
Так, не виключено, що під час скоєння даних правопорушень злочинці використовували свої засоби стільникового зв`язку. Проте органом досудового розслідування не проведено радіотехнічне обстеження в районі вчинення правопорушень, з метою встановлення базових станцій операторів рухомого (мобільного) зв`язку, що в подальшому могло б дозволити встановити осіб, які виходили на зв`язок в районі скоєння крадіжок, хоча дані, які знаходяться у володінні операторів зв`язку можуть сприяти у розкритті кримінальних правопорушень.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про залучення перекладача потерпілій ОСОБА_4 , позаяк вона стверджує, що не володіє в достатній мірі українською мовою для того, щоб ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, пам`яткою про свої процесуальні права.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що закриття провадження у зв`язку з неможливістю встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, буде передчасним, оскільки задля встановлення осіб, причетних до вчинення даних правопорушень, прокурором не доведено наявність усіх обставин, визначених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Сам факт спливу строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності у даному випадку значення не має, оскільки відсутня інша обов`язкова умова - неможливість встановлення особи, яка вчинила злочин.
Отже відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 284, 369-372, 376 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1