Справа № 520/7684/17
Провадження № 1-кп/947/374/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000032 від 03.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000032 від 03.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , заявив клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000032 від 03.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 , категорично заперечували проти вищезазначеного клопотання, вказуючи, що обвинувачена вину не визнає, а закриття кримінального провадження можливо лише у тому випадку, якщо остання надасть на це свою добровільну згоду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вивчивши клопотання прокурора, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки на злочини.

Частиною другою цієї статті передбачено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст.190 КК України за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або випрані роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Стаття 49 КК України передбачає підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, в п.2 ч.1 цієї статті зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 18.04.2017 року приблизно о 16:50 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у службовому приміщенні ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа майном ОСОБА_6 у виді грошових коштів у сумі 5 000 грн., заподіявши йому матеріальну шкоду.

Таким чином, з часу вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , минуло більше трьох років, що є підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.2 КПК України, Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура
Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вирок суду не може містити суперечностей, які ставлять під сумнів суть прийнятого остаточного рішення, яке за своїм змістом має бути зрозумілим і виключати можливість ухвалення іншого рішення.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Поряд з цим, якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК може звільнити від нього засудженого.
Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч.5 ст.74 вказаного Кодексу.
З урахуванням вищезазначених обставин, беручи до уваги, що обвинувачена, представлена захисником категорично заперечує проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим необхідно продовжити судовий розгляд по суті, з метою дотримання прав та інтересів учасників кримінального провадження, що гарантовані Конституцією та законами України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.2, 110, 284-286, 288, 369-372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000032 від 03.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1