Номер провадження: 11-кп/813/2070/20
Номер справи місцевого суду: 522/8968/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 року у кримінальному провадженні №0000639 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, Республіка Грузія, громадянина України, Українця, не працевлаштованого, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 року постановленою під час проведення судового засідання у кримінальному проваджені №0000639 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2020 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296 КК України продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 01.11.2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення та продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що судом:

-порушено вимоги ст. 20 КПК України, а саме не забезпечено право обвинуваченого на захист;

-порушено вимоги ст. 199 КПК України, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором не подавалось;

-порушено вимоги ст. 331 КПК України, оскільки суд за власною ініціативою продовжив запобіжний захід;

-не враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, місце роботи, де зарекомендував себе з позитивної сторони, наявність на утримані хворої мати, а сам обвинувачений ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та потребує постійної кваліфікованої медичної допомоги.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України відсутні.

Просить, скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою обрати більш м`яку міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 23.03.2020 у вечірній час доби ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив хуліганські дії які виразились у висловлювані нецензурною лайкою, погрожуванні фізичною розправою та нанесенням з тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ході яких остання отримала легкі тілесні ушкодження з застосуванням предмету ззовні схожого на газовий балончик.

Крім того, 26.03.2020 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_8 знаходячись за адресою: вул. Сегедська, 14, м. Одеса, маючи злочинний умисел, направлений на погрозу вбивством, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, став демонструвати потерпілій ОСОБА_10 предмет схожий на ніж, висловлюватись нецензурною лайкою та погрозами вбивства, які остання приймала як реальні побоюючись за своє життя.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Щодо неправомірності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою за відсутністю клопотання прокурора.
В апеляційній скарзі захисник Олійник посилається на відсутність клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та порушення вимог ст. 331 КПК України.
Апеляційний суд вважає такі доводи захисника безпідставними з огляду на те, що вищевказані вимоги, стосуються вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, в тому числі щодо запобіжного заходу, застосованого обвинуваченому на стадії досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що вищевказана ухвала постановлена під час судового розгляду, тобто стадія підготовчого судового засідання завершилась.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді відбувається на стадії судового розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тобто, на стадії судового розгляду, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу та вірно застосував положення кримінального процесуального закону, яким визначений такий порядок.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є громадянином України, має постійне місце проживання, офіційно не одружений, не працевлаштований та не навчається, обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину, за яке законом в тому числі передбачено покарання до семи років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий та особливо тяжкий злочини.

При цьому апеляційний суд не може прийняти як належні доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого на утриманні хворої мати, наявність у нього постійного місця роботи, оскільки будь яких доказів матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано.
Також у кримінальному провадженні, з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому правопорушень, продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні, які як пояснив прокурор на даний час не допитані.

Існування зазначеного ризику підтверджується поведінкою обвинуваченого на час вчинення правопорушення, оскільки злочин вчинено із застосуванням до потерпілих заходів фізичного впливу та після вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , знову вчинив інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я до потерпілої.
При цьому апеляційний суд також вважає, що існує незначний ступінь ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Посилання захисника на порушення права обвинуваченого на захист є необґрунтованими, оскільки відповідно до ухвали суду від 02.09.2020 року та журналу судового засідання під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого у судовому засіданні брала участь захисник ОСОБА_12 , а тому доводи у цій частині є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені захисником дані щодо доводів про незадовільний стан здоров`я та необхідності надання кваліфікованої медичною допомоги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано.
Таким чином апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та висунуте йому обвинувачення у вчиненні ним тяжкого злочину із застосуванням насилля, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримався під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
При цьому, апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 року у кримінальному провадженні №0000639, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296 КК України,- залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4