Справа № 463/2143/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1049/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року, якою скасовано ухвалу цього ж суду від 15 травня 2019 року про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено заяву прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_7 .

Скасовано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року, якою задоволено подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року.

У задоволенні подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 10 вересня 2019 року скасувати повністю, ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 15 травня 2019 року, якою його звільнено від покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року, залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить Конституції України.

Як зазначає апелянт, він відбув покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року з іспитовим строком 3 роки, не ухиляючись від нього, не намагаючись його уникнути, успішно пройшов іспитовий строк, відтак був звільнений від покарання згідно з законом, а тому вважає неправомірним намагання застосувати зворотну силу судового рішення.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовано закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Водночас відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, тобто, для перегляду рішення за нововиявленими обставинами необхідно, щоб такі обставини впливали на юридичну оцінку фактів, на підставі якої ухвалено оскаржуване рішення.

Нововиявленими обставинами слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), для яких характерною є сукупність умов, що об`єктивно існували на момент здійснення кримінального провадження чи не були відомі або ж не могли бути відомі на той час суду чи хоча б одному учаснику судового провадження.

Як встановлено судом, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 15 травня 2019 року задоволено подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно засудженого ОСОБА_6 , звільнено останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року за ч.5 ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські обов`язки строком на 2 роки, з іспитовим строком 3 роки.

Так, вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року (а.с.п.5-12), ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.191 КК України. ОСОБА_6 звільнено відкримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. За ч.5 ст.191 КК України із застосуванням ст.69 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських обов`язків на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням та встановлено йому іспитовий строк терміном на 3 роки. Згідно зі ст.76 КК України покладено на засудженого обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року (а.с.13-16), вирок Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, призначення покарання за даний злочин та звільнення від кримінальної відповідальності скасовано. Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження в цій частині закрито. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Водночас, постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (а.с.п.17-21).

Таким чином, на момент розгляду подання органу пробації про звільнення засудженого від відбування покарання було скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року, а тому вказаний вирок Галицького районного суду м.Львова відносно ОСОБА_6 не набрав законної сили.

Зазначені обставини не були відомі суду, що дає підстави вважати їх нововиявленими та такими що підпадають під визначення, передбачені п.4 ч.2 ст.459 КПК України.

Таким чином, ухвала Личаківського районного суду м.Львова від 15 травня 2019 року на підставі ст.78 КК України постановлена на рішення, яке скасовано судом касаційної інстанції, вирок Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 не набрав законної сили, а тому звільнення останнього від покарання є безпідставним і таким, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність на момент прийняття ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 15 травня 2019 року обставини, яка впливає на судове рішення, має істотне значення та не була відома суду на момент прийняття рішення, а отже обґрунтовано скасував вказану ухвалу від 15 травня 2019 року та відмовив у задоволенні подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року.

З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року, якою скасовано ухвалу цього ж суду від 15 травня 2019 року про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4