Дата документу 21.12.2020 Справа № 314/4229/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1932/20
Єдиний унікальний № 314/4229/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)»,

за участі: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не згоден з ухвалою суду, зауважує, що він працевлаштований, навчається на зварювальника, виправився повністю, має заохочення, просить скасувати та винести законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 було відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання, суд вказав, що не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності, не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 з 11 березня 2020 відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень не має. За весь час відбування покарання має 7 стягнень, 6 з яких погашено, непрацевлаштований.
Враховуючи наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що передчасними є твердження засудженого у клопотанні про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Колегія суддів вважає, що поведінка та ставлення до праці за весь час відбування покарання засудженого ОСОБА_6 у своїй сукупності не були сумлінними, тобто, останній не довів своє виправлення і перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що районним судом не були в повному обсязі з`ясовані дані про його особу, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Інші доводи апелянта про те, що він працевлаштований, навчається на зварювальника, повністю виправився, також не спростовують висновків районного суду про те, що засуджений ОСОБА_6 своїм ставленням до праці довів своє виправлення.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року відносно засудженого ОСОБА_6 , ? без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: