ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/456/21 Справа № 191/2804/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимий, останній раз:
- 10.06.2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що наявність у засудженого ОСОБА_7 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 25.04.2019 року, не свідчить про те, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, крім того має непогашений цивільний позов, відшкодування за яким не здійснював, хоча йому було відомо про його наявність.
Суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, прийшов до висновку, що одне заохочення, позитивна характеристика та сумлінна поведінка, хоча і характеризують позитивно особу засудженого ОСОБА_7 , проте не вказують на фактичне його виправлення та систематичні зміни в його поведінці, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 81 КК України.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, невмотивованим та таким, яке підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог КПК України.
Зазначає, що він поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у скоєному розкаюється, працевлаштований на виробництві.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 10.06.2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 25.04.2019 року. Кінець строку відбування покарання: 25.08.2021 року.
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики, ОСОБА_7 за час перебування в слідчому ізоляторі № 3 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зарекомендував себе посередньо, не допускав порушення вимог режиму утримання, як наслідок не притягувався до дисциплінарної відповідальності., соціально-корисної активності не проявляв.
В Синельниківській ВК-94 ОСОБА_7 перебуває з 07.08.2019 року. На теперішній час працевлаштований на території цеху ЗБВ, має діючий трудовий договір з підприємством Бромфопром. За час відбування покарання має 1 заохочення, стягнень не має. Має непогашений позов 3 063,38 грн.
Станом на 16.11.2020 року невідбута частина строку покарання становить - 9 місяців 9 днів.
В той же час, невідбута частина покарання є досить значною.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що оскаржуване рішення є незаконним, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою засудженого, оскільки суд дослідив всі доводи засудженого, які є аналогічними, що зазначені в апеляційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4