Дата документу Справа № 937/6435/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/6435/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/1202/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

заявника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Городищенської ВК 96»,

розглянула 30 листопада 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні уповноваженими службовими особами ТУ ДБР у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні уповноваженими службовими особами ТУ ДБР у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР. В обґрунтування скарги зазначив, що 13.07.2020 року заявник звернувся до ТУ ДБР в м. Києві з заявою про вчинення відносно нього працівниками Бахчисарайського МВ ГУМВС України в АР Крим протиправних дій, які під час досудового розслідування відносно нього кримінальної справи застосовували до нього фізичний та психологічний тиск, з метою примусити визнати себе винним у скоєнні злочинів, яких він не вчиняв. Також, вказані працівники підробляли та фальсифікували матеріали його справи, що призвело до настання тяжких наслідків, оскільки його було засуджено до довічного позбавлення волі за злочини, яких він не вчиняв. ТУ ДБР в м. Києві направило його заяву до ТУ ДБР в м. Мелітополі, проте 04.08.2020 року йому відмовили у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки, на думку представника ТУ ДБР в м. Мелітополі, зі звернення не вбачається фактичних обставин, які б свідчили про ознаки злочинів в діях працівників Бахчисарайського МВ ГУМВС України в АР Крим. Тому, він звернувся до суду з відповідною скаргою.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав, що заява не містить достатніх даних про наявність ознак кримінально-караних діянь, в ній відсутні відомості, що свідчать або можуть свідчити про реальність конкретних подій кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), передбачених ст. ст. 364, 366, 127 КК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що посадовими особами ТУ ДБР у м. Мелітополі не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді даної заяви.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначив, що рішення слідчого судді вважає необґрунтованим, невмотивованим і незаконним через порушення положень КПК. Посилаючись на норми КПК України, вказує, що суд при дослідженні документів справи мав з`ясувати чи відповідають обставини викладені у заяві від 13.07.2020 р. положенням п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, заслухати пояснення учасників справи, та керуючись ст. 94 КПК надати правову оцінку документу і прийняти процесуальне рішення. Звертає увагу, що в заяві від 13.07.2020 р. він чітко виклав обставини злочину, а саме час (під час проведення досудового розслідування у березні 2007 року), осіб (працівники Бахчисарайського МВ ГУМВС України в АР Крим), спосіб вчинення правопорушення протиправних дій (побиття, примушення визнати себе винним у скоєнні злочинів, яких він не вчиняв, фізичний та моральний тиск, фальсифікація та підроблення документів). Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.09.2020 року і постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі внести відомості за його заявою до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При цьому судова колегія зауважує, що в ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування. З цього приводу слід аналізувати заяви, повідомлення щодо наявності у них конкретних фактів, які б давали підстави вважати наявними ознаки кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч.1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що аналіз положень КПК України та Положень про порядок ведення ЄРДР дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄДРД посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м.Мелітополі.

Так, судова колегія звернулася до змісту поданої ОСОБА_6 заяви до ТУ ДБР. Вказана заява стосується зазначеного заявником вчинення працівниками Бахчисарайського МВ ГУМВС України в АР Крим протиправних дій, вчинених під час досудового розслідування відносно нього кримінальної справи, зокрема, застосовування до нього фізичного та психологічного тиску з метою примушення визнання вини у скоєнні злочинів, яких він не вчиняв. Крім того, працівники поліції підробляли та фальсифікували матеріали справи, що призвело до тяжких наслідків у вигляді засудження до довічного позбавлення волі за злочини, яких він не вчиняв. Вказаними діями, на думку заявника, працівники Бахчисарайського МВ ГУМВС України в АР Крим вчинили злочини, передбачені ст. ст. 364, 366 та 127 КК України.

Встановлено, що вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2007 р., зі змінами на підставі рішення Верховного Суду України від 29 травня 2008 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 1,9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Викладені в заяві ОСОБА_6 доводи, які стосуються недозволених методів працівників правоохоронного органу під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 були предметом перевірки під час розгляду справи по суті.

Судова колегія приходить до переконання про вірність висновку слідчого судді, що заява ОСОБА_6 не містить в собі саме конкретних фактичних даних, які б вказували на ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366 та 127 КК Українита слугували б підставою для їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ст. 214 КПК України.

З урахуванням здійснення при розгляді справи відносно ОСОБА_6 перевірки подібних доводів сторони захисту, відповідна заява ОСОБА_6 мала б містити не узагальненні, а конкретні обставини.
Під час апеляційного розгляду судова колегія мала у своєму розпорядженні матеріали сформованого судового провадження за відповідною скаргою заявника та матеріали за заявою ОСОБА_6 до ТУ ДБР, при вивченні яких підстав для висновку про неповноту судового розгляду, здійсненого слідчим суддею не вбачається.

Доводи заявника ОСОБА_6 , щозаява від 13.07.2020 р. відповідає положенням ч. 5 ст. 214 КПК не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
На переконання судової колегії доводи скарги базуються на суб`єктивній думці ОСОБА_6 , яка фактично ґрунтується на непогодженні із вироком суду відносно нього, про що також свідчить і звернення до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Копія даної заяви ОСОБА_6 була направлена до Прокуратури АР Крим для вирішення питання відповідно до вимог ст.36 КПК України.
Наявні матеріали є достатніми для перевірки доводів скаржника, натомість не підтверджують обставин, вказаних ОСОБА_6 злочинів, рівно як і не спростовують висновку слідчого судді.

Отже, сукупність наведених обставин схиляє судову колегію до висновку про обгрунтованність оскаржуваного рішення слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що слідчим суддею були порушені норми кримінального процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення заявленого питання. Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні уповноваженими службовими особами ТУ ДБР у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4