Справа № 627/915/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000257 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Качалівка, Краснокутського району, Харківської області, українки, громадянки України, маючої середню базову освіту, тимчасово не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, зареєстровної за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2020 року перебувала в гостях у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,. який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагала по господарству дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ввечері цього ж дня з останніми розпивала спиртні напої, після чого близько 20-00, покинула подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 та пішла за місцем мешкання.
10.10.2020 приблизно о 23-00, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом та маючи мету незаконного збагачення, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає, та достовірно знаючи, що в приміщенні літньої кухні, що розташована по АДРЕСА_2 , маються гроші, що належать потерпілому ОСОБА_5 , через незачинену на запираючий пристрій вхідну хвіртку, таємно проникла на подвір`я домоволодіння, що розташоване за вище вказаною адресою, після чого через незачинені вхідні двері, таємно проникла до приміщення літньої кухні, звідки з жіночої сумки, що висіла на вішалці, здійснила крадіжку грошей в сумі 1700 грн.
Після скоєння злочину, ОСОБА_4 покинула місце вчинення крадіжки, а викраденими грошима розпорядилася на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на суму 1700 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, будь-яких претензій до обвинуваченої не має та прохав призначити останній умовне покарання.
Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.
Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаної з проникненням до іншого приміщення.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та особу обвинуваченої, яка не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, згідно повідомлення Краснокутського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області не перебуває на обліку, за місцем проживання характеризується формально.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , ставлення обвинуваченої до скоєного, яка свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, відомості про особу обвинуваченої, відсутність претензій з боку потерпілого, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
По справі цивільний позов не заявлений.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання за цим законом у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
-дві грошові купюри номіналом 100 грн. та 500 грн., які згідно зберігальної розписки знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 - повернути потерпілому ОСОБА_5 ,
-диск DVD RW, на якому міститься файл з відеозаписом слідчого експерименту з участю підозрюваної ОСОБА_4 , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1