ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2020 Справа №607/3/14-к

провадження 1-кп/607/35/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004432 від 29 листопада 2013 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Зубильне, Локачинського району, Волинської області, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.10.2001 Локачинським районним судом Волинської області за ч.2 ст.17, ч.1 ст.140, ч.2 ст.140, ст.70 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки. Відповідно ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік;

- 27.05.2002 Локачинським районним судом Волинської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70, ст.71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 14.09.2005 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів;

- 03.05.2007 Локачинським районним судом Волинської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 02.10.2012 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за участю сторінкримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:
28 листопада 2013 року, о 22 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконався, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами, з корисливих мотивів умисно таємно викрав у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 400 грн., які знаходилися на столі у вітальній кімнаті. Однак, з причин що не залежали від його волі, обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його дії були виявлені ОСОБА_7 .

Крім цього, 28 листопада 2013 року, о 22 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , застосовуючи насильство до ОСОБА_7 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні ударів руками у обличчя останнього, відкрито викрав у нього грошові кошти в сумі 2 430 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 шкоду на вказану суму. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_4 втік.

Також, 02 грудня 2013 року, о 17 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами таємно з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Nokia МТК Х2-02», вартістю 300 грн., в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку «Діджус», вартістю 10 грн. та картка пам`яті об`ємом 8Гб., вартістю 50 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 шкоду на суму 370 грн. З викраденим обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 370 грн.

Окрім того, 01 серпня 2015 року, близько 01 год. 00 хв. в магазині АЗС «Сяйво», що в м. Теребовля по вул. Кн. Василька, ОСОБА_4 розпочав словесний конфлікт з продавцями магазину з приводу загубленого його цивільною дружиною ОСОБА_9 мобільного телефону. В даний час в суперечку втрутився оператор даного АЗС ОСОБА_10 , який виштовхав ОСОБА_4 з приміщення магазину АЗС «Сяйво».

Словесний конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 продовжився на території АЗС «Сяйво». В ході суперечки останніх ОСОБА_4 розпочав шарпанину за одяг із ОСОБА_10 . Даний конфлікт побачив оператор таксі «Сяйво» ОСОБА_11 , який з метою його припинення, підійшов до конфліктуючих, внаслідок чого конфлікт уже розпочався між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

В ході даного конфлікту, ОСОБА_4 знаючи про те, що здоровя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_11 один удар в голову скляною пляшкою, наповненою рідиною, в результаті чого пляшка розбилася та ОСОБА_4 утік з території заправки.

В результаті удару ОСОБА_4 останній заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді рани і садни правої половини волосяної частини голови, синця і садни правої вушної раковини та садни правої щоки. Рана правої тьмяно-скроневої ділянки голови належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя - п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995), інші ушкодження, враховуючи незначні розміри і поверхневий характер рани правої половини тімяної ділянки, відносяться до легких тілесних ушкоджень - п.п. 2.3.5. Правил.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені: ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно; ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ч.2ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно; ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, ствердив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах відповідають дійсності, від надання показань відмовився в порядку ст.63 Конституції України. Крім цього, просив врахувати, що хворіє на тяжку форму туберкульозу, виховує та утримує неповнолітню дитину самостійно, оскільки дружина померла. Обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти, усвідомив свою поведінку в минулому, ставши на шлях виправлення. Просив суд не позбавляти його волі, надавши можливість займатись суспільно-корисною працею, вихованням сина та отримувати необхідне лікування.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України, доводиться письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, а саме:

-даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 28 листопада 2013 року, згідно яких встановлено місце вчинення злочину, а саме, квартира АДРЕСА_3 , вилучено слідову інформацію;
-висновком, проведеної судової трасологічної експертизи №16/70/13 від 25.12.2013, з якого вбачається, що з двадцяти трьох слідів папілярних узорів, які були вилучені 28.11.2013 року під час огляду місця події по факту відкритого викрадення майна в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , сімнадцять слідів папілярних узорів пальців рук розміром 15x25 мм, 10x17 мм, 12x21 мм, 18x20 мм, 16x18 мм, 14x14 мм, 15x27 мм, 14x18 мм, 11x12 мм, 15x24 мм, 18x34 мм, 21x23 мм, 20x22 мм, 16x20 мм, 20x25 мм, 20x24 мм, 17x19 мм та один слід долоні розміром 24x30 мм - придатні для ідентифікації особи. Сліди папілярних узорів розміром 17x25 мм, 18x24 мм, 20x24 мм, 11x20 мм, 22x20 мм непридатні для ідентифікації особи.
Слід папілярного узору пальця руки розміром 18x20 мм, вилучений з внутрішньої сторони з поверхні перших вхідних дверей до квартири на відстані 1,5 м від низу та від лівого краю, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід папілярного узору пальця руки розміром 15x27 мм, вилучений з поверхні стаканчика (скляного), який знаходився на підлозі в кухні біля табурета, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід папілярного узору пальця руки розміром 14x18 мм, вилучений з поверхні стаканчика (скляного), який знаходився на підлозі в кухні біля табурета, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід папілярного узору пальця руки розміром 11x12 мм, вилучений з поверхні скляного стаканчика заповненого прозорою рідиною, який знаходився на столі в кухні під вікном, залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чотири сліди папілярних узорів пальців рук розміром 15x24 мм, 18x34 мм, 21x23 мм, 20x22 мм, вилучені з поверхні скляної пляшки наповненої прозорою рідиною з надписом «Vojo», яка знаходилась на столі в кухні, залишені вказівним, середнім, великим, вказівним пальцями лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , три сліди папілярних узорів пальців рук розміром 16x20 мм, 20x25 мм, 20x24 мм вилучені з поверхні скляної пляшки з надписом, яка знаходилась в тумбі під мийкою на кухні, залишені безіменним, середнім пальцями лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід папілярного узору пальця руки розміром 17x19 мм, вилучений з поверхні табурета на кухні, що лежав на підлозі, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..
Три сліди пальців рук розміром 15x25 мм, 10x17 мм, 12x21 мм вилучені з внутрішньої сторони з поверхні перших вхідних дверей до квартири на відстані 1,5 м від низу та від лівого краю, один слід пальця руки розміром 16x18 мм вилучений з внутрішньої сторони з поверхні других вхідних дверей на відстані 1,6 м від низу та від лівого краю, один слід пальця руки розміром 14x14 мм вилучений з поверхні стаканчика (скляного), який знаходився на підлозі в кухні біля табурета, слід долоні розміром 24x30 мм вилучений з поверхні скляної пляшки наповненої прозорою рідиною з надписом «Vojo», яка знаходилась на столі в кухні, залишені не ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою особою;
-висновком, проведеної судово-медичної експертизи №1716 від 03.12.2013, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі 3 грудня 2013 року в ОСОБА_7 виявлений синець повік лівого ока з поширенням на ліві виличну та підочну ділянки, який, з огляду на вид тілесного ушкодження, утворився від дії тупого предмету.
Забарвлення цього синця дозволяє стверджувати, що він виник в ОСОБА_7 приблизно за 4-5 діб до його судово-медичної експертизи, не виключено у зазначений в постанові термін події - 28 листопада 2013 року.
Виявлений в ОСОБА_7 синець за ступнем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995);
-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2013, згідно яких потерпілий ОСОБА_7 вказав, що серед пред`явлених йому осіб впізнає особу під №1 ( ОСОБА_4 ) як особу, яка 28.11.2013 близько 22 год.30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , застосовуючи насильство, відкрито викрав грошові кошти в сумі 6000 грн.;
-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2013, згідно яких потерпілий ОСОБА_8 вказав, що серед пред`явлених йому осіб впізнає особу під №1 ( ОСОБА_4 ) як особу, яка 02.12.2013 близько 17 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , таємно викрав мобільний телефон торгової марки «Нокія», китайського виробництва;
-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2013, згідно яких свідок ОСОБА_14 вказав, що серед пред`явлених йому осіб впізнає особу під №1 ( ОСОБА_4 ) як особу, яка 02.12.2013 близько 17 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , таємно викрав мобільний телефон торгової марки «Нокія», китайського виробництва;
-висновком, проведеної судово-психіатричної експертизи №644 від 10.12.2013, згідно якого в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 , тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а страждав на аномалію розвитку особистості у вигляді легкої розумової відсталості, що не досягає, рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг давати звіт своїм діям та керувати ними.
За теперішнього часу ОСОБА_4 , страждає на аномалію розвитку особистості, у вигляді легкої розумової відсталості, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може давати звіт своїм діям та керувати ними.
ОСОБА_4 , застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно; умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ізнаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його вік, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, незадовільний стан здоров`я, зокрема: аномалія розвитку особистості у вигляді легкої розумової відсталості, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тяжке інфекційне захворювання, а саме, туберкульоз легень, рекомендовано лікування в спеціалізованому закладі; позицію потерпілих, які просять суворо не карати обвинуваченого і не позбавляти його волі, наявність на утриманні неповнолітньої дитину, яку обвинувачений утримує та виховує самостійно у зв`язку із смертю дружини.
За таких обставин, суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.15 - ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі та за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, що відповідно до ч.1 ст.72 КК України, покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення, що одному дню позбавленню волі відповідає два дні обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточно покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчинених злочинів та вищевказаних обставин кримінального провадження, позиції потерпілих, повного відшкодування заподіяної шкоди, незадовільного стану здоров`я, а також те, що ОСОБА_4 являється єдиним годувальником неповнолітньої дитини.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №16/70/13 від 25.12.2013, вартістю 735,50 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК Україниі призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, що відповідно до ч.1 ст.72 КК України становить 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №16/70/13 від 25.12.2013, в розмірі 735,50 грн. в користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1