ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1518/20 Справа № 202/5064/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою було частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 про встановлення розумного строку закінчення кримінального провадження № 0000011 від 27.01.2018 року. Визнано бездіяльність слідчих та процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000011 від 27.01.2018 року щодо недотримання розумних строків досудового розслідування протиправною. Визнано факт порушення розумних строків досудового розслідування зазначеного кримінального провадження та зобов`язано слідчих, процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000011 від 27.01.2018 року негайно вирішити питання про закінчення досудового розслідування згідно вимог статті 219 КПК України. В іншій частині клопотання відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що скарга адвоката в частині визнання протиправною бездіяльність слідчого та процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 000011 від 27.01.2018 щодо недотримання розумних строків досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки такий строк не відповідає кримінальному процесуальному закону.
Слідчий суддя зазначив, що вимоги скаржника в частині встановлення розумного строку для закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в один місяць задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування.

З вказаною ухвалою прокурор ОСОБА_6 не погодився, подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 .
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що оскаржувана ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2020 прокурору не надавалася, що підтверджується матеріалами справи та до прокуратури не направлялася. На письмову заяву прокурора, вказана ухвала також не була надана, що унеможливлювало її оскарження у передбачені законодавством строки. Після ознайомлення із вищевказаною ухвалою в Єдиному реєстрі судових рішень прокурором підготовлено та подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначив, що в провадженні слідчого відділу Індустріального ВП ВДП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 27.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 26.01.2018 до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України надійшла заява від ОСОБА_10 за фактом вчинення шахрайських дій із грошовими коштами останнього при придбанні нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаним фактом 27.01.2018 Дніпропетровською місцевою прокуратурою №1 Дніпропетровської області внесено відомості до ЄРДР за №0000011 із правовою кваліфікацією за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження № 0000011 доручено слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
В даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27.01.2018 триває, жодній особі про підозру не повідомлялось. Враховуючи, що на підставі заочного рішення суду право власності отримав ОСОБА_11 слідчими проводяться процесуальні дії щодо встановлення та допиту вказаної особи. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 останні роки проживає на території держави Ізраїль, що може свідчити про неможливість останнього приймати участь в судовому розгляді справи №202/3523/17 та в подальшому в оформленні права власності на квартиру АДРЕСА_2 , та продажу її ОСОБА_9 . У зв`язку з цим, з метою з`ясування обставин кримінального правопорушення, встановлення місцезнаходження, допиту та проведення інших процесуальних дій з ОСОБА_11 слідчим за погодженням з прокурором направлено запит про надання міжнародної правової допомоги до держави Ізраїль. На даний час виконання запиту триває. Таким чином, стороною обвинувачення вживаються процесуальні заходи, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності.
Крім того, слід зазначає, що згідно з ч. 6 ст. 28 КПК України з клопотанням про встановлення розумних строків мають право звертатися підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Однак, ОСОБА_9 в інтересах якого діє ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000011 не має жодного процесуального статусу, у зв`язку з чим слідчим суддею безпідставно задоволено клопотання ОСОБА_9 , який не мав права звертатися із зазначеним клопотанням до слідчого судді.
Зазначений в ухвалі слідчого судді факт накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_9 не може бути визнаний належним обґрунтуванням порушення прав ОСОБА_9 , які пов`язано з проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки до цього часу ОСОБА_9 не звертався до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з мобільного телефону та його повернення, а лише використав дану обставину на підтвердження порушення його прав з метою подальшого закриття кримінального провадження.
Також апелянт зазначив, що слідчий суддя при розгляді клопотання ОСОБА_9 вийшов за межі клопотання, оскільки заявник просив встановити розумний строк в один місяць. При цьому слідчим суддею в мотивувальній частині рішення зазначається, що вимоги скаржника в частині встановлення розумного строку для закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в один місяць задоволенню не підлягають, оскільки у даному випадку слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування. Однак, незважаючи на вказане формулювання, слідчим суддею встановлено більш короткий строк, а саме негайно.

Під час апеляційного перегляду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 .
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, вважав, що вказана апеляційна скарга не підлягає розгляду, оскільки ухвала слідчого судді відповідно до ст. 309 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що копія ухвали слідчого судді не була надана прокурору, та про її наявність стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що його слід поновити.
Крім того, вирішуючи питання про прийняття до провадження апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, яка не входить до переліку рішень слідчого судді, передбаченого ст. 309 КПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, апеляційний суд враховує засади верховенства права та законності, визначені ст.ст. 8, 9 КПК України.
До такого висновку апеляційний суд приходить з урахуванням правового висновку викладеного в постанові Верховного суду України від 12.10.2017 року по справі №5-142кс(15)17, в якій касаційний суд зазначив, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК.

При цьому, право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Апеляційний суд приймає до уваги, що даний висновок касаційного суду підтвердила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 року по справі №237/1459/17, зазначивши при цьому, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачено КПК, суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження належало виходити з приписів ст. 9 КПК, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в ч. 6 установлює, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК), а її зміст розкрито у ст. 24 КПК, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема, суду, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, в провадженні слідчого відділу Індустріального ВП ВДП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 27.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
26.014.2018 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України надійшла заява від ОСОБА_10 за фактом вчинення шахрайських дій із грошовими коштами останнього при придбанні нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаним фактом 27.01.2018 Дніпропетровською місцевою прокуратурою №1 Дніпропетровської області внесено відомості до ЄРДР за №0000011 із правовою кваліфікацією за ознаками складу злочину, передбаченого ч. З ст. 190 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження № 0000011 доручено слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_10 звернувся до правоохоронного органу - Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 із заявою про факт укладення попереднього договору від 22.01.2017 року із гр. ОСОБА_9 про укладення договорів купівлі - продажу квартир за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , а також договору завдатку, відповідно до умов якого ним передано останньому грошові кошти за купівлю в майбутньому об`єктів нерухомості, а саме квартир за адресою: АДРЕСА_3 . №№ 34, АДРЕСА_4 , вартістю 2 278 739 грн. Після укладення зазначених договорів він дізнався про наявність невирішеного спору, який перебував в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (справа № 202/3523/17), за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11 , на підставі заочного рішення якого від 16.06.2017 року було зареєстровано право власності за ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 201,4 м2), яке в подальшому суддею, який розглядав зазначену цивільну справу, було скасовано 04.09.2017 року, а ухвалою від 24.10.2017 року позовні вимоги залишено без розгляду.
В ході проведення досудового розслідування у зазначеному провадженні було витребувано відомості із БТІ ДМР, відповідно до яких в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 міститься рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28.07.2011 року (справа № 2-8459/11) про визнання за ОСОБА_13 права власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальна площа 201,4 м2).
Невідповідність даних, зазначених в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (справа № 202/3523/17) щодо наявності в матеріалах справи договору від 16.11.2007 року № 35Г про перехід прав від ОСОБА_13 до ОСОБА_11 , визначених договором інвестування від 10.01.2005 року (договір інвестування житлового будівництва між ОСОБА_13 та ПП «Центр міста»), та даних рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2011 року (справа № 2-8459/11), викликали сумніви в законності дій по реєстрації права власності нерухомого майна, а також в його намаганні подальшого відчуження нерухомого майна.
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначене нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі поділу об`єкту нерухомості від 20.12.2017 року відповідно до права власності на майно, визначеного договором купівлі - продажу серії та номеру 6939, посвідченим 26.07.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_14 ; квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі поділу об`єкту нерухомості від 20.12.2017 року відповідно до права власності на майно, визначеного договором купівлі - продажу серії та номеру 6939, посвідченим 26.07.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_14 .
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/3523/17 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11 про визнання недійсним попереднього договору оренди, за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про визнання права власності. Заочним рішенням від 16.06.2017 позовні вимоги ОСОБА_11 задоволено та визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 201,4 м2), у позові ОСОБА_12 до ОСОБА_11 відмовлено.
10.07.2017 року на підставі заочного рішення суду ОСОБА_11 зареєстровано одноосібне право власності на зазначене у рішенні майно - квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 201, 4 м2), а 26.07.2017 об`єкт нерухомості продано ОСОБА_9 , який 20.12.2017 даний об`єкт нерухомості розділив на два об`єкти: квартиру АДРЕСА_2 (площею 119 м2) та квартиру АДРЕСА_2 (площею 76, 7 м2).
Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 скасовано 04.09.2017 в подальшому суддею, який розглядав зазначену цивільну справу, а ухвалою від 24.10.2017 позовні вимоги позивача та відповідача у справі залишено без розгляду.
Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на момент ухвалення рішення - справа № 202/3523/17) скасування заочного рішення суду у цивільному провадженні та залишення позовних вимог без розгляду є підставою для скасування наслідків, які настали для будь - кого, а саме: є підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яку було здійснено на підставі заочного рішення суду. До часу вирішення справи в загальному порядку майно повинно бути арештовано для запобігання переходу його у власність інших осіб.
Однак, ОСОБА_11 , набувши право власності на вищевказану квартиру на підставі заочного рішення суду, 26.07.2017 уклав договір купівлі-продажу та продав вищевказану квартиру ОСОБА_9 за грошові кошти у розмірі 109 999 грн.
Відповідно до заяви представника ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_15 від 10.05.2018 ПАТ "Дельта Банк" () визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000011 від 27.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. З вказаної заяви вбачається, що нерухоме майно є заставним майном відповідно до кредитного договору №8/14-Ф від 24.04.2008 (іпотекодавець ОСОБА_13 ), а іпотеко держателем є ПАТ "Дельта Банк". Неправомірними діями третіх осіб ПАТ "Дельта Банк" завдана майнова шкода у вигляді неповернутих кредитних коштів та майна в розмірі 7 672 435, 34 грн. станом на 07.05.2018.
Згідно з ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотеко держателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Під час досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_16 , яка є спадкоємцем ОСОБА_13 , після його смерті, яка пояснила, що вона не приймала спадщину. Отже, у зв`язку з неповерненням кредитних коштів ОСОБА_13 у відповідності до Закону України "Про іпотеку" іпотеко держателем може бути звернено стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №4195-18 ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 складає: станом на 05.07.2017 - 2 833 782,00; 26.07.2017 - 2 814 873,00; станом на 20.12.2017 - 2 908 193,00; станом на 30.01.2018 - 2 945 968,00 грн. Таким чином, реальна вартість квартири, правом власності на яку заволоділи шахрайським шляхом більше ніж в 20 разів перевищує вартість за яку ОСОБА_9 придбав її у ОСОБА_11 .
В даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 27.01.2018 триває, жодній особі про підозру не повідомлялось. Враховуючи, що на підставі заочного рішення суду право власності отримав ОСОБА_11 слідчими проводяться процесуальні дії щодо встановлення та допиту вказаної особи. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 останні роки проживає на території держави Ізраїль, що може свідчити про неможливість останнього приймати участь в судовому розгляді справи №202/3523/17 та в подальшому в оформленні права власності на квартиру АДРЕСА_2 , та продажу її ОСОБА_9 . У зв`язку з цим, з метою з`ясування обставин кримінального правопорушення, встановлення місцезнаходження, допиту та проведення інших процесуальних дій з ОСОБА_11 слідчим за погодженням з прокурором направлено запит про надання міжнародної правової допомоги до держави Ізраїль. На даний час виконання запиту триває. Таким чином, стороною обвинувачення вживаються процесуальні заходи, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно не враховував, що у даному кримінальному провадженні проводяться слідчі та процесуальні дії в рамках міжнародного правового співробітництва, що не може вважатися порушенням розумного строку.
Крім того, слід зазначити, що згідно з ч. 6 ст. 28 КПК України з клопотанням про встановлення розумних строків мають право звертатися підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час- досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Однак, ОСОБА_9 в інтересах якого діє ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000011 не має жодного процесуального статусу, у зв`язку з чим слідчим суддею безпідставно задоволено клопотання ОСОБА_9 , який не мав права звертатися із зазначеним клопотанням до слідчого судді.
Зазначений в ухвалі слідчого судді факт накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_9 не може бути визнаний належним обґрунтуванням порушення прав ОСОБА_9 , які пов`язано з проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки до цього часу ОСОБА_9 не звертався до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з мобільного телефону та його повернення, а лише використав дану обставину на підтвердження порушення його прав з метою подальшого закриття кримінального провадження.
На думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання ОСОБА_9 вийшов за межі клопотання, оскільки заявник просив встановити розумний строк в один місяць. При цьому слідчим суддею в мотивувальній частині рішення зазначається, що вимоги скаржника в частині встановлення розумного строку для закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в один місяць задоволенню не підлягають, оскільки у даному випадку слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування. Однак, незважаючи на вказане формулювання, слідчим суддею встановлено більш короткий строк, а саме негайно.
Так, однією із засад кримінального провадження є засада диспозитивності. Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питашія, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2020 взагалі не містить обґрунтування порушення розумних строків, у зв`язку з чим має бути скасована.
У зв`язку з встановленими апеляційним судом обставинами, колегія суддів визнає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, яка у відповідності до вимог ч. 6 ст. 9, п. 6 ч. 3 ст. 407, 412, 415 КПК, підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 ..

Керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року, - задовольнити.
Поновити прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року, - відмовити.
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року, - скасувати.
Постановити нову, якою клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 про встановлення розумного строку закінчення кримінального провадження № 0000011 від 27.01.2018 року, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4