ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

За участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 серпня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000209 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, а саме, вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02.05.2018 р. за ч.1. ч.3 ст.358, ст.70 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і за його вчинення призначено йому покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк один рік, та покладено на нього обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Провадження №11кп/822/451 /20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст122 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до відповідача ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь

ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 4463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн. 51 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн..

На вказаний вирок суду І інстанції подана апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_8 , діючим в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , в якій він просив вирок районного суду відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України в частині призначеного покарання та розміру відшкодування моральних збитків скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання та стягнути моральні збитки у сумі 150 000 грн.

Посилається на те, що районний суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував його особу, а саме, що останній є раніше судимим, не працює та не навчається, неодружений і не виховує дітей.

Крім цього, звертає увагу на те, що обвинувачений не оплатив вартості лікування потерпілого та не усунув моральну шкоду, що на думку апелянта доводить відсутність в обвинуваченого щирого каяття у вчиненому злочині.

Тому вважає що суд безпідставно застосував ст.ст.75,76 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання.

Зазначає апелянт і на те, що не може погодитися із частково задоволеною районним судом сумою моральної шкоди.

Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та тривалість заподіяних ОСОБА_7 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості. Зокрема не враховано стан здоров`я потерплого(отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень), зміну звичного способу життя, внаслідок перенесених травм, втрату працездатності та можливості належним чином виконувати свої трудові та соціальні обов`язки.

Тому вважає, що заявлена сума моральної шкоди в загальному розмірі 150 000(сто п`ятдесят тисяч) грн. є справедливою і виваженою.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав заперечення на вказану апеляційну скаргу в якій просив відмовити в її задоволенні. Посилається на те, що суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи, його особу, обставини, які пом`якшують покарання та призначив необхідне і достатнє покарання у відповідності до вимог ст. 50 КК України.

Вважає вірним і справедливим розмір моральної шкоди ОСОБА_7 , який визначений судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу повністю та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вислухавши обвинуваченого, який просив вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого - без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як було встановлено вироком суду першої інстанції та апеляційним судом при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції, що

ОСОБА_6 25.02.2019 р. о 17 год. 00 хв., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, останньому, наніс йому декілька ударів ногами та руками по різним частинам тіла. Внаслідок застосування насильницьких дій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на межі волосистої частини голови в лобно - тім`яній ділянці справа, синців в правій параорбітальній ділянці; в лівій завушно-потиличній ділянці голови; на верхній губі зліва по зовнішній поверхні та в даній проекції по внутрішній поверхні; на верхній губі по внутрішній поверхні по середині; по задній поверхні в середній третині лівого плеча; на спині по правій колохребетній лінії на рівні реберної дуги; на зовнішньо-передній поверхні в середній третині лівого стегна; рани на правій бровній дузі, струс головного мозку; перелому 12-го ребра справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Районний суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши докази в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, надав їм належну оцінку, навів відповідні доводи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки останній скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що не оспорюється ні адвокатом потерпілого в поданій апеляційній скарзі, ні обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування вироку.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Викладені в апеляційній скарзі доводи адвоката потерпілого про те, що суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого є обґрунтованими.

Так колегія суддів вважає, що судом першої інстанції хоч і вказано, однак не враховано у вироку того, що обвинувачений будучи раніше судимим за злочин середньої тяжкості, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_6 після скоєного був працевлаштований, однак будь яких активних дій по відшкодуванню шкоди на лікування потерпілому не вчинив.

Навіть в апеляційній інстанції при розгляді справи обвинувачений не висловив жалю з приводу скоєного та не бажає виправити ситуацію, яка склалася. Зазначене свідчить, що така пом`якшуюча обставина, як щире каяття носить лише формальний характер.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 є неможливим без реального відбування покарання за наслідками, які настали для здоров`я потерпілого.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) та ухваленням свого вироку з можливістю призначення останньому покарання у виді обмеження волі, встановленого санкцією ч.1 ст. 122 КК України.

Таке покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів представника потерпілого в частині цивільного позову, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. (ч.1 ст. 1168 Цивільного кодексу України).

Крім того, в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування з ОСОБА_6 заподіяної злочином моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 , недостатньо врахував обставини справи та без належного обґрунтування визначив суму в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, не врахував вимоги розумності і справедливості, характер та глибину спричинених по вині ОСОБА_6 потерпілому моральних страждань.

Так, при визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів враховує те, що потерпілому були нанесенні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Крім цього, звертає увагу і на глибину фізичних та душевних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою ОСОБА_6 , наслідком якої стали перенесені потерпілим травми і втрата тимчасової працездатності.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і твердження апелянта про те, що обвинувачений упродовж тривалого часу не вживає жодних заходів до відшкодування моральної шкоди за власною ініціативою, не надавав ніякої допомоги у лікуванні те реабілітації потерпілому.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, які впливають на визначення розміру заподіяної моральної шкоди, конкретні обставини справи, характер правопорушення, глибину та тривалість завданих потерпілому душевних та фізичних страждань, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає, що саме розмір моральної шкоди в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, відповідатиме ступеню тяжкості перенесених моральних страждань потерпілим ОСОБА_7 ..

А тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та заявленого цивільного позову підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду скасуванню з постановленням нового вироку в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407,409,414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27.08.2020 р. щодо ОСОБА_6 за ст.122 ч.1 КК України в частині призначення йому покарання та вирішення цивільного позову скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного його прибуття до виправного центру.
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_1