Єдиний унікальний номер 205/6325/20
Провадження №1-в/205/501/20
Ед.унік.№205/6325/20
У Х В А Л А

10 вересня 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати до нього положення Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав законної сили 01 липня 2020 року та на підставі ч.3 ст.74 КК України, перерахувати йому покарання, призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року.

ОСОБА_4 про день та час слухання клопотання повідомлений належним чином. Надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати клопотання у його відсутності.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.539 КПК України, клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Цим же вироком, засудженому ОСОБА_4 зараховано термін тримання під вартою, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року): з 02 березня до 21 червня 2017 року. Згідно розпорядження, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області набрав законної сили 18 вересня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень. Однак, зазначеним Законом будь-яких змін до ст.71, 72, 74, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України не вносилось.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено в межах санкції ч.2 ст.289 КК України; будь-яких змін до ст.71, 72, 74, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року не вносилось, на думку суду відсутні будь-які підстави для перерахунку призначеного ОСОБА_4 покарання, у зв`язку з чим клопотання засудженого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1