У Х В А Л А
Справа №338/136/21
08 лютого 2021 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 09.12.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000050,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся в суд із скаргою на постанову начальника сектору дізнання Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 09.12.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000050, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
У скарзі зазначив, що вказаною постановою закрито кримінальне провадження щодо його сусіда ОСОБА_6 , який спричинив йому тілесні ушкодження, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Вважає, що в ході розслідування дізнавачем не проведено дослідження усіх зібраних документів, не допитано всіх свідків, зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а тому прийняте процесуальне рішення підлягає скасуванню.
Заявник (потерпілий) ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з викладених підстав та просить її задовольнити й скасувати оспорювану постанову.
Начальник сектору дізнання Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено повно та об`єктивно, а тому просить у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до такого висновку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.
Згідно з вимогами частин першої-другої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В силу частини другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частина перша статті 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Встановлено, що 16.09.2020 рокуБогородчанським ВП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Досудове розслідування розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 16.09.2020 року близько 07.30 год. за місцем його проживання йому спричинив тілесні ушкодження його сусід ОСОБА_6 .
Постановоюначальника сектору дізнання Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 09 грудня 2020 року це кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Таке процесуальне рішення дізнавач прийняв, зокрема, у зв`язку із тим, що в діях ОСОБА_6 мало місце необережне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . В обґрунтування своєї позиції керівник органу дізнання послався виключно на показання учасників конфлікту та свідків.
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження є висновок судово-медичної експертизи від 23.10.2020 року № 90, який залишений поза увагою органу досудового розслідування. Так, вказаним висновком констатовано, що у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку та садном в ділянці голови, яка утворилася від дії тупих твердих предметів, може відповідати терміну, вказаному у постанові, і відноситься до легких тілесних ушкоджень як таких, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
Незважаючи на висновок експертизи про те, що у потерпілого наявнілегкі тілесні ушкоджень як такі, які викликали короткочасний розлад здоров`я, що відповідає диспозиції частини 2 статті 125 КК України, органом дізнання кваліфіковано діяння за ч.1 ст.125 КК України.
Вказаним вище висновком експерта також констатовано, що враховуючи характер, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, можна думати, що ОСОБА_3 було спричинено не менше 1 удару в ділянку голови. Однак, такий висновок не містить інформації про механізм спричинення тілесних ушкоджень, що могло б усунути суперечності між позиціями учасників конфлікту.
Також, суд вважає обґрунтованою позицію заявника про те, що розбіжності у його показаннях та показаннях ОСОБА_6 можна було б усунути шляхом проведення одночасного їх допиту, однак таку слідчу дію також проведено не було.
При розгляді цієї скарги слід звернути увагу на те, що при проведенні досудового розслідування дізнавач, слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд, визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Відповідно, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Однак, керівник органу дізнання під час проведення досудового розслідування цього кримінального провадження, відповідно до вимог КПК України не виконав у повному обсязі наданих повноважень, не вичерпав можливості отримання доказів у справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам частини 5 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є передчасною, доводи скарги вказують про неповноту розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження.
Оскільки оспорювана постанова заявнику вручена тільки 28.01.2021 року, то пропущений строк на її оскарження слід поновити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк подання скарги.
Скаргу задовольнити. Скасувати постанову від 09 грудня 2020 року начальника сектору дізнання Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000050, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1