Справа № 465/6371/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/914/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0001994 від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурорші Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , як такий, що не відповідає вимогам Глави 25 та статті 291 КПК України.
В мотивах прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що згідно обвинувального акта, що є предметом даного підготовчого судового засідання, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Як убачається із реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0001994 від 29.07.2019 року ні дізнавачем, ні прокуроршею постанова про перекваліфікацію дій обвинуваченої не виносилась, підозра їй у вчиненні кримінального проступку не оголошувалась, відомості в ЄРДР про факт вчинення кримінального проступку чи перекваліфікацію теж не внесено. Дана обставина суперечить вимогам п. 2 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, а також загальним вимогам, передбаченим Главою 25 КПК України. Як убачається із розглядуваних матеріалів обвинувального акта, прокурорша вказаних вимог закону не дотрималась, що призвело до порушень процесуальних прав обвинуваченої та потерпілої, а відтак, призвело до неможливості призначення обвинувального акта до судового розгляду з підстав його невідповідності вимогам ст.. 291 та Глави 25 КПК України у цілому.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суд першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки прийнята із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактично з`ясованим обставинам.
Зазначає, що суд першої інстанції посилається на те, що доводи суду не ґрунтуються на вимогах КПК України та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.
Зазначає, що направлення прокурором до суду нового обвинувального акту не є перешкодою оскарження сторонами ухвали суду в апеляційному порядку. Крім того, вказує, що оскільки ні обвинувачена, ні потерпіла таким правом оскарження не скористалася, що могло бути з`ясовано у підготовчому судовому засіданні 29.07.2020, прокурор вважає, що право на доступ до правосуддя прокурором не обмежилось та не могло обмежитись.
Крім того, прокурор наголошує, що надсилати до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні є правом прокурора, а не обов`язком. При цьому, стверджує, що нею роз`яснено сторонам можливість розгляду обвинувального акта у спрощеному порядку і з`ясовано їхнє бажання проводити розгляд в загальному порядку. Посилання суду на пояснення обвинуваченої про те, що можливість розгляду обвинувального акта у спрощеному порядку їй ніхто не роз`яснював, спростовуються записом судового засідання технічними засобами.
На переконання прокурора, досудове розслідування у даному кримінальному проваджені закінчено шляхом скерування до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 ще 25.10.2019 року, та відповідно до такої категорії кримінальних проваджень Закон №2617-VIII від 22.11.2018 відсилає до п.5 ч.4 Перехідних положень, згідно якого обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням глави 25 КПК України. У зв`язку з наведеним прокурором в порядку передбаченому ст.301 та глави 25 КПК України, складено, підписано, а в подальшому скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 щодо вчинення нею проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та сторонам вручено копії всіх матеріалів кримінального провадження.
Ні дізнання, ні досудове розслідування не відновлювалось, відповідні процесуальні рішення не виносилися, оскільки такі дії не передбачені вимогами КПК України. Таким чином, висновки суду щодо необхідності винесення постанови про перекваліфікацію дій обвинуваченої, оголошення по підозру у вчиненні кримінального проступку є необґрунтованими, невмотивованими та такими, що суперечать вимогам КПК України.
На думку апелянта, оскільки в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які посилання на порушення вимог ст.291 КПК України, така є невмотивованою та безпідставною.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої, яка заперечила апеляційну скаргу та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001994 від 29.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суперечить вимогам ст. 291 та Глави 25 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою підготовчого судового засідання Франківського районного суду м.Львова від 17 липня 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні було повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
В подальшому, прокурором 18 липня 2020 року було складено новий обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001994 від 29.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та скеровано такий 23 липня 2020 року до суду першої інстанції для розгляду.
На переконання колегії суддів, прокурором було забезпечено внесення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 з урахуванням вимог глави 25 КПК України, як і було визначено ухвалою підготовчого судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 17 липня 2020 року.
Невідповідність даного обвинувального акта вимогам ст.291 та Глави 25 КПК України колегією судів не встановлено.
Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ні дізнавачем, ні прокурором постанова про перекваліфікацію дій обвинуваченої не виносилась, підозра їй у вчиненні кримінального проступку не оголошувалась, відомості в ЄРДР про факт вчинення кримінального проступку чи перекваліфікацію не винесено, що свідчить про невідповідність вимогам п.2 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, а також загальним вимогам, передбаченим Главою 25 КПК України, то такі є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 цього Кодексу, тим органом, що здійснював досудове розслідування. Таким особам протягом 72 годин слідчим повідомляється про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що дана норма не може стосуватися кримінального провадження №0001994 від 29.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено та скеровано обвинувальний акт до суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів, щодо такої категорії кримінальних проваджень необхідно керуватися п.5 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно якого обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, на виконання ухвали Франківського районного суду м. Львова від 17 липня 2020 року, прокурором 18 липня 2020 року складено, а в подальшому скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 щодо вчинення нею кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що подача до суду клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, за змістом ст.302 КПК України, є правом, а не обов`язком прокурора. А отже, відсутність у даному випадку такого клопотання не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам Глави 25 КПК України.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, з підстав наведених в оскаржуваній ухвалі.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого; анкетні відомості потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи ); дату та місце його складення та затвердження.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001994 від 29.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, у цьому обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального проступку з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таким чином, зазначені в ухвалі суду першої інстанції від 29 липня 2020 року підстави повернення обвинувального акта й відповідно висновки суду про необхідність повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону й фактичним обставинам не відповідають.
Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора стосовно безпідставності повернення обвинувального акту прокурору при апеляційному розгляді підтвердились, а тому таку слід задоволити, ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001994 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у тому ж складі суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді