Провадження № 1-кп/331/314/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000272 від 07.02.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:
- 06.02.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
- 19.07.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;
- 09.08.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;
- 29.01.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, звільнений 10.05.2019 року за відбуттям строку покарання;
- 11.10.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 09.04.2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

07 лютого 2020 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Ашан», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгової полиці зазначеного гіпермаркету намагався таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», сховавши його до себе під одяг, а саме: салямі «Міланська», ш/к НОМЕР_1 в кількості однієї одиниці товару, вартістю 108 гривень 85 копійок без урахування ПДВ; салямі «Міланська», ш/к 290 в кількості однієї одиниці товару, вартістю 107 гривень 26 копійок без урахування ПДВ; салямі «Ретро», ш/к 878 в кількості однієї одиниці товару, вартістю 106 гривень 29 копійок без урахування ПДВ; салямі «Ретро», ш/к 830 в кількості однієї одиниці товару, вартістю 107 гривень 73 копійки без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 430 гривень 13 копійок без урахування ПДВ, чим намагався спричинити ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» матеріальну шкоду на вказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що перебуваючи у скрутному матеріальному становищі у зв`язку із відсутністю працевлаштування, у нього виник умисел на викрадення продуктів харчування для власного вживання.

Так, 07.02.2020 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, перебуваючи в торговому залі гіпермаркету «Ашан», здійснюючи покупку хліба та цукру, він підійшов до торговельних полиць з ковбасними виробами, де взяв чотири палки ковбаси, які сховав під верхній одяг, після чого направився до касової зони. Знаходячись на касовій зоні, він розрахувався за хліб та цукор, які були в кошику, не розрахувавшись за чотири палки ковбаси, які були сховані під верхнім одягом. Після проходження касової зони його зупинили працівники охорони гіпермаркету з викраденим товаром, в подальшому він був переданий працівникам поліції.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Представник потерпілої особи ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд даного кримінального провадження без її участі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку із поверненням викраденого майна, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду (а.п. 54-55).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, не доведений до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка його вчинила.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 має ряд судимостей за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив нетяжкий злочини, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, внаслідок дій обвинуваченого не настало тяжких наслідків, оскільки завдані збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна, проте шкода була відшкодована не завдяки діям обвинуваченого, а через те, що останній був зупинений працівниками магазину з викраденим майном, внаслідок чого це майно і було повернуто його власнику.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його спосіб життя, систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, відношення самого обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді обмеження волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироку Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 09.04.2020 року, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи, що по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обрався, проте останній відбуває покарання в Дружелюбівському виправному центрі № 1 за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2020 року, суд вважає за необхідне строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вищевказаним вироком.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2020 року.

Речові докази:
- салямі «Міланська», ш/к 269, салямі «Міланська», ш/к 290, салямі «Ретро», ш/к 878, салямі «Ретро», ш/к 830, які передані на відповідальне зберігання під розписку представнику ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» - залишити у законного власника за належністю;

- паперовий конверт, в якому знаходиться DVD - диск, який містить відеозапис з камери спостереження за 07.02.2020 року встановленої в торговому залі гіпермаркету «Ашан», який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1