КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3947/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою голови ліквідаційної комісії Установи «28 Управління начальника робіт» ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року,
за участю:
представника Установи

«28 Управління начальника робіт» - адвоката ОСОБА_7 ,
представника ТОВ «Форта буд» - адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :63:389:0056 площею 12,25 га, розташованої у Дарницькому районі міста Києва, за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 18, яка на праві державної власності належить УСТАНОВІ 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ () та наявними на ній незавершеного будівництва житлових будинків, шляхом заборони відчуження, розпорядження.

Заборонено органам місцевого самоврядування, органам реєстрації проводити будь-які операції із вказаним майном, що призведуть до зміни володільця майна, зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, надання поштової адреси незаконним будівництвам або інших дій.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, голова ліквідаційної комісії Установи «28 Управління начальника робіт» ОСОБА_6 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Установа «28 Управління начальника робіт» не має ніякого відношення до кримінального провадження. Жодних доказів того, що нерухоме майно, яке належить Установі «28 правління начальника робіт» є предметом та доказом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України, в матеріалах провадження не міститься. Не наведені такі докази і в клопотанні, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування. Клопотання прокурора в контексті мотивації необхідності накладення арешту на нерухоме майно Установи є безпідставним, оскільки за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження такої необхідності відповідними доказами і документами. Вматеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що об`єкт нерухомого майна, а саме: земельна ділянка власником якої є Установа «28 Управління начальника робіт», відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього об`єкта нерухомості речовими доказами є формальною, оскільки не міститься будь-якого обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене нерухоме майно.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що Установа «28 Управління начальника робіт» не була повідомлена про розгляд клопотання про арешт майна, а з ухвалою ознайомились лише 17.07.2020 із реєстру судових рішень.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, думку адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу суду від 19.12.2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001099 від 12.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи замовника будівництва ТОВ «Укрбуд девелопмент», ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест» та генеральним підрядником ТОВ «Спецбуд - плюс» на земельних ділянках, що розташовані у місті Києві в порушення встановлених законом вимог містобудівного та іншого законодавства, достовірно знаючи, про наявні заборони на проведення будівельно-монтажних робіт, залучають кошти громадян і юридичних осіб для фінансування об`єктів будівництва, а в подальшому заволодівають ними виводячи з фонду фінансування будівництва у готівку через підконтрольних фізичних осіб.
У даному кримінальному провадженні, серед іншого, досліджується можливе привласнення грошових коштів інвесторів будівництва службовими особами ТОВ ФК Житло-Капітал (), ТОВ «Укрбуд девелопмент» (), ТОВ «Спецбуд плюс» () та ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест» ().
У ході здійснення досудового розслідування, встановлено, що за рядом адрес, у тому числі:
- ЖК «Art House», за адресою: м. Київ вул. М.Максимовича, 3;
- ЖК «Crystal House», за адресою: м. Київ вул. Жилянська, 26-28;
- БЦ «Level», за адресою: м. Київ вул. Лабораторна, 6;
- ЖК «Чарівне Місто», за адресою: м. Київ вул. Бориспільська,18-26;
- ЖК «Twine House», за адресою: м. Київ вул. Крайня, 1;
- ЖК «Оберіг - 2», за адресою: м. Київ вул. Бориспільська, 30-А, 40;
- ЖК «Харківський», за адресою: м. Київ вул. Харківське шосе, 210;
- ЖК «Злагода», за адресою: м. Київ вул. Архітектора Вербицького, 1;
- ЖК «URBAN PARK», за адресою: м. Київ вул. Магніторська, 5;
- ЖК «Паркова долина», за адресою: м. Київ вул. П.Кайсарова,7/9;
- ЖК «FREEDOM», за адресою: м. Київ, на перетині проспектів Броварського та Визволителів;
- ЖК «Сонячна рівєра», за адресою: м. Київ вул. Микільсько-Слобідська, 1;
- ЖК «Lake House», за адресою: м. Київ вул. Маршала Малиновського, 2-А;
- БЦ «Arsenal plaza», за адресою: м. Київ вул. Московська, 8;
- ЖК «Гвардійський», за адресою: м. Київ вул. Генерала Алмазова, 18/7;
- ЖК «Edelwieiss House», за адресою: м. Київ вул. Звіринецька, 72;
- ЖК «Покрова», за адресою: м. Київ вул. Січових Стрільців, 59;
- КБ «La Manshe», за адрксою: м. Київ вул. Щекавицька, 46;
- ЖК «Новомостицький», за адресою: м. Київ вул. Новомостицька, 15;
- ЖК «Подол Град», за адресою: м. Київ вул. Дегтярна, 7, 9-11, 13-15;
- ЖК «Solar Citi», за адресою: м. Київ на перетині вул. Ф.Пушиної та Семашка;
- ЖК «Академ Парк», за адресою: м. Київ бул. Академіка Вернадського, 24;
- ЖК «Пектораль», за адресою: м. Київ бул. Кольцова, 7-А;
- ЖК «Гармонія», за адресою: м. Київ вул. В.Стуса, 7;
- ЖК «Genesis», за адресою: м. Київ пров. Індустріальний, 2;
- ЖК «Sky Avenue», за адресою: м. Київ вул. Народного Ополчення, 3;
- ЖК «Кирилівський Гай», за адресою: м. Київ вул. Богговутівська, 1-А;
- ЖК «Шевченківський», за адресою: м. Київ вул. Златоустівська, 27;
- ЖК «Академмістечко», за адресою: м. Київ Святошинська площа,1; виконуються будівельні роботи з будівництва житлових комплексів, де підрядниками виступають ТОВ «Спецбуд плюс» (), замовником - ТОВ «Укрбуд девелопмент» ().
На даний час на багатьох будівельних майданчиках, забудовником - групою компаній "Укрбуд", будівництво призупинено, строки введення в експлуатацію об`єктів переносяться на рік і більше.
Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що понад 13 000 сімей інвесторів з Києва та багатьох інших населених пунктів України, які придбали житло в 26 житлових комплексах Києва, що будуються під егідою Державної будівельної корпорації "Укрбуд", які вважають, що призупинення будівництва та перенесення строків введення в експлуатацію об`єктів на рік і більше, сталось у зв`язку з розкраданням грошових коштів інвесторів.
Тобто, службові особи ТОВ ФК Житло-Капітал (), ТОВ «Укрбуд девелопмент» (), ТОВ «Спецбуд плюс» () та ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест» (), залучають кошти інвесторів для будівництва об`єктів за вищевказаними адресами достовірно знаючи про те, що в забудовників відсутні необхідні дозвільні документи або наявні документи видані в порушення норм чинного законодавства.
Таким чином, замовники будівництва та генеральний підрядник, достовірно знаючи, про наявні заборони у проведенні БМР, продовжують їх здійснювати, та залучати кошти громадян і юридичних осіб для фінансування будівництва, на яке фактично накладено заборони, що може свідчити про наявність у діях посадовців наведених товариств ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України.
Реалізація майнових прав на вказані об`єкти нерухомості здійснюється безпосередньо у відділах продажу, розташованих за адресами об`єктів будівництва та через мережу групи компаній УкрБуд.
Зокрема встановлено, що фінансування будівництва за переліченими об`єктами здійснюється із залучення ФФБ, а саме ТОВ "Фінансова компанія "Житло-Капітал" ().
При цьому, протягом 2016-2019 років, за договорами про надання послуг, із вказаного товариства, виведено понад 180 млн. грн. на підконтрольних фізичних осіб.
Крім того, відповідно до сьомого абзацу ст. 2 Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю, правила фонду (Правила ФФБ, Правила ФОН) - система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб`єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону.
В той же час, п. 3.8 правилами Фонду фінансування будівництва, які оприлюднені на веб-ресурсі ТОВ «ФК «Житло капітал» за посиланням «http://fkzhytlo.kiev.ua/», визначено, що управитель ФФБ на праві довірчої власності здійснює управління ФФБ та для досягнення мети управління майном, визначеної Довірителями цього ФФБ, перераховує частину отриманих коштів на фінансування спорудження об`єкта будівництва. Решта коштів залишається в управлінні Управителя, які він має право розміщувати на вклад у будь-яку фінансову установу.
З викладеного вбачається, що п. 3.8 правил фінансування ТОВ «ФК «Житло капітал» суперечить ст. 7 Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю, а тлумачення закону у такій конструкції фактично надає можливість фонду вільно розпоряджатись коштами управителів на власний розсуд та доцільність.
Враховуючи зазначене, а також здобуті під час досудового розслідування докази, наявні достатні підстави вважати, що грошові кошти, що містяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «Житло-Капітал», використовуються останніми в порушення Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю та правил фонду фінансування будівництва, тобто використанні службовими особами ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та корпорації Укрбуд за для особистого збагачення без згоди учасників фінансування.
Також, в ході досудового розслідування з`ясувалось, що для уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення замовник будівництва у зв`язку із значною заборгованістю перед учасниками фонду будівництва має на меті збути частину об`єктів незавершеного будівництва.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві :63:389:0056 всі об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: вул. Бориспільська 18 у Дарницькому районі м. Києва визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку № :63:389:0056, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська 18, відноситься до державної форми власності та належить УСТАНОВІ "28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ", .
Окрім цього, об`єкти незавершеного будівництва житлових будинків, розміщених на відповідній земельній ділянці перебувають в обтяженні у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», .
18.12.2019 року прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :63:389:0056 площею 12,25 га, розташованої у Дарницькому районі міста Києва, за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 18, яка на праві державної власності належить УСТАНОВІ 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ () та наявним на ній незавершеного будівництва житлових будинків, шляхом заборони відчуження, розпорядження, з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та відповідають ознакам визначеними ст. 98 КПК України.

19.12.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони обвинувачення було задоволено та накладено арешт на майно.
Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, внесене в межах кримінального провадження №001099 від 12.08.2019 року, щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, оскільки постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві :63:389:0056 та всі об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: вул. Бориспільська 18 у Дарницькому районі м. Києва визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, посилаючись у клопотанні, що майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженні, слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних доказів того, що майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні прокурора, що свідчить про необґрунтованість зазначених тверджень останнього.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не обґрунтовує причетність Установи «28 Управління начальника робіт», як власника нерухомого майна, на яке він просить накласти арешт, до вказаних кримінальних правопорушень та в цілому до даного кримінального провадження. При цьому прокурор мав ретельно перевірити, чи зібрали органи досудового розслідування вагомі докази, які дають право на втручання у права Установи «28 Управління начальника робіт» мирно володіти майном, а саме арештовувати майно останньої з метою забезпечення кримінального провадження. Однак клопотання прокурора в контексті мотивації необхідності накладення арешту на нерухоме майно Установи є безпідставним, оскільки за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження такої необхідності відповідними доказами і документами.
Крім того, прокурор не надав і будь-яких доказів того, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Зокрема, оскільки вказане майно у встановленому порядку не визнано органом досудового розслідування речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК Українита має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Проте слідчий суддя не звернув увагу на те, що матеріали клопотання не містять постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві :63:389:0056 про визнання всі об`єктів незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: вул. Бориспільська 18 у Дарницькому районі м. Києва речовими доказами у кримінальному провадженні, на яку посилається прокурор у клопотанні, та яку послався слідчий суддя під час розгляду зазначено клопотання по суті, тобто дав оцінку документу, який у нього був відсутній, чим грубо порушив норми процесуального закону.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна та третіх осіб.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту, однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 рокупідлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга голови ліквідаційної комісії Установи «28 Управління начальника робіт» ОСОБА_6 , задоволенню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити голові ліквідаційної комісії Установи «28 Управління начальника робіт» ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії Установи «28 Управління начальника робіт» ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :63:389:0056 площею 12,25 га, розташованої у Дарницькому районі міста Києва, за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 18, яка на праві державної власності належить УСТАНОВІ 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ () та наявним на ній незавершеного будівництва житлових будинків, шляхом заборони відчуження, розпорядження.

Заборонено органам місцевого самоврядування, органам реєстрації проводити будь-які операції із вказаним майном, що призведуть до зміни володільця майна, зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, надання поштової адреси незаконним будівництвам або інших дій, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :63:389:0056 площею 12,25 га, розташовану у Дарницькому районі міста Києва, за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 18, яка на праві державної власності належить УСТАНОВІ 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ () та наявним на ній незавершеного будівництва житлових будинків, шляхом заборони відчуження, розпорядження, із заборонено органам місцевого самоврядування, органам реєстрації проводити будь-які операції із вказаним майном, що призведуть до зміни володільця майна, зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, надання поштової адреси незаконним будівництвам або інших дій.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4