Номер провадження: 11-сс/813/1488/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4

ст. 190; ч. 1 ст. 205-1; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 3, 4 ст. 358; ч. 3 ст. 365-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 частково задоволено клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на вилучене у транспортному засобі марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », яким користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

- банківську картку «Альфа-Банк» № НОМЕР_4 ;

- довідку Одеського обласного психоневрологічного диспансера від 15.09.2018 видану на ім`я ОСОБА_11 на 1 аркуші;

- копію висновку лікаря психіатра б/н видану ОСОБА_11 , 1970 року народження;

-ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

- транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 ».

В інші частині клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна, так як воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а також існує необхідність в забезпеченні збереженні речових доказів, з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з таким майном, а також забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна. Зазначив, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, а тому необхідним є накладення арешту на майно із забороною користування та розпорядження, з огляду на існування ризику зміни чи приховування такого майна.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із прийнятим рішенням слідчого судді, власник майна подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, повернути ОСОБА_7 майно, а саме:

- транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 ».

-ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на такі обставини.

Вважає, що відсутні правові підстави для накладення арешту на вказане вище майно, оскільки не відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Вважає, що оскаржена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, є такою, що порушує його права та інтереси як власника майна, оскільки судом не враховано те, що відповідно до клопотання про арешт майна ОСОБА_11 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, що були вчинені в період з червня 2016 року по липень 2918 року, та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_7 є власником вказаного транспортного засобу з 19.05.2020, тобто транспортний засію придбаний значно пізніше вчинених кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку власника майна та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив оскаржену ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо повноти, всебічності та об`єктивності розгляду клопотання, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про необхідність накладення арешту на частину майно, а саме на транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 » та ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак

« НОМЕР_1 ».

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим за погодженням з прокурором, подається клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2

ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 205-1; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 3, 4 ст. 358; ч. 3 ст. 365-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період з липня 2016 року по листопад 2018 року, вступивши у попередню змову між собою, направлену на заволодіння шляхом обману чужим майном, з розробленим спільним злочинним планом, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені особи, використовуючи заздалегідь підроблені правовстановлюючі документи на конкретні об`єкти нерухомого майна, незаконно заволоділа 12 об`єктами нерухомості розташованими в м. Одесі на загальну суму 13 814 597 гривень, які у подальшому легалізувала, шляхом правочинів з ними та реєстрації права власності за ТОВ «Бліц 2011», з використанням реквізитів вказаного фіктивного підприємства, в якого не відкрито жодного банківського рахунку.

Для маскування своєї незаконної діяльності, вказана група осіб, діючи за попередньою змовою між собою, у різний час з травня 2016 року по липень 2018 року безпосередньо або через невстановлених у ході досудового розслідування осіб, підшукала ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, яким запропонували за грошову винагороду виступити у якості підставних осіб «вклейок» для заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з подальшою їх легалізацією.

Роль підставних осіб «вклейок» полягала в тому, що останні з використанням заздалегідь підроблених паспортів громадян України, виданих на ім`я інших осіб, у яких були вклеєні їх фотокартки, ввели в оману осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших осіб, виступивши в ролі особи, що має відповідні майнові права до такого об`єкту нерухомості.

Після чого, отримавши незаконно право власності на відповідні об`єкти нерухомості, з метою приховування та маскування їх справжнього незаконного походження, підставні особи «вклейки», шляхом укладання фіктивних правочинів переоформили право власності на них за фіктивним ТОВ «Бліц 2011» (8) для отримання можливості подальшого їх продажу добросовісним набувачам (покупцям).

У клопотанні про накладення арешту зазначено, що особою, фотокартка якої була вклеєна в підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданого, начебто на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до даних, отриманих з УСР в Одеській області ДСР НП України, ОСОБА_11 використовує транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », зареєстрований на громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до долучених до клопотання копій матеріалів, 27.07.2020 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

29.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук у вказаному транспортному засобі, яким користується ОСОБА_11 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено майно, зокрема:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

- банківську картку «Альфа-Банк» № НОМЕР_4 ;

- довідку Одеського обласного психоневрологічного диспансера від 15.09.2018 видану на ім`я ОСОБА_11 на 1 аркуші;

- копію висновку лікаря психіатра б/н видану ОСОБА_11 , 1970 року народження;

-ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

- транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », на яке оскарженою ухвалою слідчого судді накладено арешт.

За результатами розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 »; ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак

« НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з огляду на наступне.

Мотивуючи свої вимоги про накладення арешту на вказане вище майно, слідчим у клопотанні зазначено, що вилучене під час обшуку майна містить відомості, які мають доказове значення, оскільки за допомогою вказаного автомобілю, особи, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, здійснювали пересування з метою вчинення протиправних дій та вказаний транспортний засіб може підлягати спеціальній конфіскації в порядку визначеному чинним законодавством.

Втім, слідчим у клопотанні, а прокурором під час його розгляду слідчим суддею та в судовому засіданні апеляційного суду не наведено доказів того, що вилучене в ході обшуку майно, а саме транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на яке він просить накласти арешт, є знаряддям кримінального правопорушення, підлягатиме спеціальній конфіскації, тобто не доведена мета та правове обґрунтування арешту майна відповідно до заявлених у клопотанні ознак такого майна.

Згідно положень ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадження відбувалось в період з період з липня 2016 року по листопад 2018 року.

Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », ОСОБА_7 є власником автомобіля з 19.05.2020, а також матеріали провадження не містять відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 не є добросовісним набувачем даного автомобіля, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу та ключі від вказаного автомобіля, у зв`язку з тим, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не розкрито, яке відношення має зазначене майно саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус такого майна як речового доказу не є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що належне

ОСОБА_7 майно, про арешт якого порушується питання у клопотанні, є знаряддям злочину, містять на собі його сліди або здобуте злочинним шляхом, клопотання та долучені матеріали не містять.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що власник вилученого майна ОСОБА_7 не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Вищевикладені обставини залишені поза увагою слідчого судді при прийнятті оскаржуваного рішення, їм не надана належна правова оцінка, внаслідок чого слідчим суддею зроблений висновок про наявність правових підстав для накладення арешту на майно в цій частині, що суперечить обставинам справи, оскільки вказане майно не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування щодо наявності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно може підлягати спеціальній конфіскації. Таким чином слідчий суддя дійшов передчасного висновку про необхідність накладення арешту на майно в цій частині, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не надав доказів та не обґрунтував мету, на підставі якої існує необхідність арешту належного ОСОБА_7 майна на даній стадії досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, такий підхід органу досудового розслідування до процесу доказування у кримінальному провадженні не повинен компенсуватись за рахунок обтяження законних прав та інтересів власника майна, а також істотного обмеження закріпленої в Конституції України непорушності права власності.

Щодо накладення арешту на майно в іншій частині, а саме на банківську картку «Альфа-Банк» № НОМЕР_4 , довідку Одеського обласного психоневрологічного диспансера від 15.09.2018 видану на ім`я ОСОБА_11 на 1 аркуші та копію висновку лікаря психіатра б/н видану ОСОБА_11 , 1970 року народження, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна, так як воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1

ст. 98 КПК України, а також існує необхідність в забезпеченні збереженні речових доказів, з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з таким майном.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_7 зазначив, що бачив неодноразову як ОСОБА_20 користується банківсько картою, на яку накладе арешт оскарженою ухвалою слідчого судді.

Таким чином, враховуючи вище викладенні обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки про необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 , ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », викладені в оскарженій ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам справи.

Висновки апеляційного суду.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є в тому числі невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Пунктом 2 частини 3 статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, а саме того, що з матеріалів клопотання вбачається, що зазначене у клопотанні майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак « НОМЕР_1 , ключ від автомобіля марки «HONDA» модель «CIVIC» державний номерний знак

« НОМЕР_1 », а також транспортний засіб марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », не має до розслідуваних злочинів жодного відношення, тому апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не доведено необхідності у накладенні арешту на це майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на зазначене майно.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, апеляційна скарга власника майна частковому задоволенню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 про часткове задоволення клопотання та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 205-1; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 3, 4 ст. 358; ч. 3 ст. 365-2 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , № 0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 205-1; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 3, 4 ст. 358; ч. 3 ст. 365-2 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 29.07.2020 у ході обшуку транспортного засобу марки «HONDA» модель «CIVIC», синього кольору, 2006 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », зокрема:

- банківську картку «Альфа-Банк» № НОМЕР_4 ;

- довідку Одеського обласного психоневрологічного диспансера від 15.09.2018 видану на ім`я ОСОБА_11 на 1 аркуші;

- копію висновку лікаря психіатра б/н видану ОСОБА_11 , 1970 року народження.

В іншій частині відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4