ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4913/19
Провадження № 1-кп/210/382/20

"28" вересня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001046 від 04.07.2019року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петриківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працює, неодружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 04.10.2018 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу розміром 850,00 гривень, штраф сплачено;

2) 23.10.2018 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу розміром 850 гривень, штраф сплачено,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
10.06.2019 року ОСОБА_4 перебував у гуртожитку працівників ТОВ «Альфа преміум груп» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1 (територія ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»).

Перебуваючи у спальному приміщенні, розташованому на 2-му поверсі вказаного гуртожитку ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, умисно, реалізовуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю уваги з боку оточуючих та власника о 15 год. 09 хв. таємно, шляхом вільного доступу викрав з ліжка належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільний телефон Samsung Galaxy А6 чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта №1071 від 10.07.2019 року станом цін на 10.06.2019 року становила 5352,90 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вищевказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ. Згідно цього Закону до санкції ч. 1 ст. 185 КК України були внесені зміни, а саме частина 1 ст. 185 КК України викладена у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент постановлення вироку) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року з урахуванням положень статті 5 КК України частково пом`якшив покарання за частиною 1 статті 185 КК України, а саме виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу та тривалість можливого обмеження волі, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.

Суд враховує, що станом на момент винесення вироку, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок. Однак, суд зауважує, що в силу підпункту 6 пункту 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог ст. ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

У даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання проведено та призначено судовий розгляд до 01 липня 2020 року, тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору для приведення у відповідність не вбачається. Суд завершує судовий розгляд на загальних підставах, з урахуванням ст. ст. 381-382 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності потерпілого, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження та його заяву про це.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття.

Згідно з ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо (Т. 2 а.п. 41), вину визнав, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2. а.п. 40), фізично здоровий, інвалідом не являється, раніше судимий (Т. 2 а.п. 42-43).

Суд, також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою ОСОБА_4 становить небезпеку для суспільства, та його виправлення не можливе без позбавлення або обмеження волі.

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, досудову доповідь, думку сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, шляхом призначення основного покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст.75 КК України.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст. 69КК України не вбачається.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов, оскільки злочинними діями обвинуваченого завдано майнову шкоду, яку потерпілий просить стягнути.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Прокурор цивільний позов підтримав, вважав, що вимоги викладені у позовній заяві підлягають задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав позов у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 є обґрунтованим, заподіяна позивачеві матеріальна шкода встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи, згідно з яким сума майнової шкоди становить 5352,90 грн.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що потерпілий дійсно зазнав матеріальної шкоди, а обвинувачений визнав в судовому засіданні цивільний позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди і вважає можливим її стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одн ого) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5352(п`ять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок.

Речові докази:

оптичний диск DVD+RAxent, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироку законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження №0001046 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/4913/20, провадження №1-кп/210/721/20.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1