Дата документу 10.08.2020 Справа № 330/1421/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/959/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/1421/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Якимівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року та з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 13 липня 2020 року по 11 вересня 2020 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 87880 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: не відлучатись з с. Петрівка, Якимівського району Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої.

Згідно зі змістом судового рішення, до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2020 року, погоджене прокурором Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12 липня 2020 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись у провулку між вул. Ювілейна та вул. Степова в с.Петрівка Якимівського району Запорізької області, біля припаркованого вантажного автомобіля марки «МАN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_13 , з яким вони спільно вживали спиртне, скориставшись малозначним приводом для конфлікту а саме запитавши у ОСОБА_13 цигарку, та отримавши відмову у наданні їм цигарок, діючи у групі за мовчазною згодою, за раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння його майном, скоїли напад на ОСОБА_13 , в ході якого, ОСОБА_8 наніс не менше двох ударів кулаками по голові потерпілого, витяг його з салону автомобіля на землю, після чого ОСОБА_14 , з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та з метою подолання його волі до здійснення супротиву, декілька разів стрибнув на грудну клітину потерпілому, чим спричинив йому переломи ребер, від чого потерпілий закривався, після чого, побачивши, що потерпілий ОСОБА_13 лежить на землі і не чинить супротиву, ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 незаконно, шляхом вільного доступу проникли до приміщення салону вказаного автомобіля, звідки відкрито викрали мобільний телефон марки «ТЕСNO», вартістю 3000 гривень, газовий балон з горілкою, об`ємом 5л, вартістю 1050 гривень, пательня, вартістю 450 гривень, каструля, об`ємом 3 л, вартість 300 гривень, набір із трьох виделок та трьох ложок, вартістю 30 гривень, навігатор «Ріоnner» 30 дюймів, вартістю 3000 гривень, спортивний костюм та білизну, загальною вартістю 500 гривень, гроші у сумі 1000 гривень, зарядні пристрої від мобільного телефону та навігатору у кількості 4 штук, загальною вартістю 200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши матеріальний збиток на загальну суму 9 530 гривень, і з викраденим майном зникли з викраденим майном. Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які, на думку сторони обвинувачення, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_16 , перебуваючи на свободі, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину є необґрунтовано.

Жоден з ризиків, визначений ст.177 КПК України, є неспроможним не тільки в силу недоведеності прокурором, але й не можуть бути застосовані до підозрюваного, оскільки не існують взагалі. Сам підозрюваний ОСОБА_8 під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу просив обрати цілодобовий домашній арешт, що свідчить про небажання підозрюваного уникнути відповідальності чи будь-яким чином вплинути на хід досудового розслідування.

Зазначає, що судом не було надано належної оцінки особі підозрюваного, який має постійне місце реєстрації, має на утриманні дружину та п`ятьох дітей, має відповідний статус багатодітного батька.

Також зазначає, що копію повного тексту ухвали слідчого судді отримав 29.07.2020 року, апеляційну скаргу подав 31.07.2020 року, а тому вважає строк пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що копія повного тексту ухвали слідчого судді була отримана захисником 29.07.2020 року, апеляційна скарга була подана 31.07.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, а саме: відомостями з протоколів огляду місця події, поясненнями потерпілого ОСОБА_13 , свідків, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити злочини, слідчий суддя оцінив надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої достатності, а доводи сторони захисту про те, що підозрюваний непричетний до вчинення злочину мають перевірятися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який хоча раніше і не судимий, проте вчинив злочин із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, не працює, не має постійного джерела доходу, проживає разом з дружиною та дітьми, за місцем проживання характеризується задовільно, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому існує об`єктивна загроза його переховування, а обізнаність про адресу проживання потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні робить високим ризик незаконного впливу на них збоку підозрюваного.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілого і свідків не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А те, що підозрюваний в судовому засіданні просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не можуть свідчити про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити захиснику-адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 13 липня 2020 року по 11 вересня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 87880 гривень, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4