ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2251/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/865/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1, 2 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, Івано - Франківської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, працював на посаді наукового співробітника науково-дослідної лабораторії службово-бойового застосування Національної гвардії України науково-дослідного центру службово-бойової діяльності Національної гвардії України, одруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна.
Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 23 грудня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 23 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 1379 від 19.12.2016 в сумі 439 гривень 80 коп.; № 468 від 02.03.2017 року в сумі 2199 гривень 00 коп.; № 13929, № 14057, № 520-к від 15.02.2019 року в сумі 21450,00 гривень 00 коп.
Цивільний позов ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «КредитКафе» про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «КредитКафе» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 6113 гривень 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_8 на її користь матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2 000 гривень 00 коп.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 , 12 грудня 2016 року о 14 годині 42 хвилини, маючи злочинний намір на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи умисно, прибув за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 93/16, де розташоване ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит Кафе». Знаходячись у приміщенні, маючи при собі вогнепальну зброю самозахисту-револьвер моделі «Корнет-С» № НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до робочого місця касира-операціоніста 1 категорії ОСОБА_11 , приставив до її голови револьвер «Корнет-С» № НОМЕР_1 та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, здійснив на неї напад з метою заволодіння грошовими коштами, тим самим застосував до потерпілої погрозу застосування насильства, яке є небезпечне для її життя, та, подавляючи волю потерпілої, став вимагати відкрити сейф, який знаходився у робочому столі і видати йому грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_11 , реально, усвідомлюючи загрозу для життя, змушена була відкрити сейф та передати ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 6 113 гривень, якими він незаконно заволодів та покинув місце злочину.
Крім того, 23.12.2016 року, приблизно о 16 годині 38 хвилин, ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, раніше скоївши розбійний напад, керуючись корисливими мотивами та, маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи при собі вогнепальну зброю самозахисту револьвер моделі «Корнет-С» № НОМЕР_1 з двома патронами ударно-больової дії умовного калібру 9 мм, прибув за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167, де розташоване відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал». Знаходячись у приміщенні відділення банку та, реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до робочого місця начальника відділення ОСОБА_10 та з метою заволодіння грошовими коштами ПАТ Банку «Народний капітал», з застосуванням сили став витягувати ОСОБА_10 з-зі столу, під яким знаходився сейф, тим самим застосував до потерпілої фізичне насильство та став вимагати видати йому гроші. Потерпіла ОСОБА_10 , реально усвідомлюючи загрозу для свого життя та здоров`я, стала чинити опір нападнику, вирвалась від ОСОБА_8 , почала кричати та звати на допомогу. Почувши крики про допомогу, ОСОБА_8 , продовжуючи напад, наніс їй удар правою рукою у потилицю та швидко вибіг з приміщення відділення. У ОСОБА_10 встановлені синці на внутрішній поверхі лівого плеча у середній та нижній третинах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після того як ОСОБА_8 вийшов з приміщення відділення ПАТ Банку «Народний капітал», за ним прослідували працівники інтернет-служби «Тріолан», що розташоване в одному приміщенні з відділенням банку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та, не втрачаючи останнього з полю зору, безперервно слідували за ним до моменту його фактичного затримання працівниками патрульної поліції м. Харкова.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить:
- скасувати запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строк якого сплив 29 березня 2019 року. Звільнити його з під варти в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби в Харківській області (№ 27);
- вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 скасувати відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України через неповноту судового розгляду, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України виразилося в тому, що судом було відхилене клопотання сторони захисту про допит певних осіб, для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, яка полягає в тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності;
через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до п. З ч. 2 ст. 412 КПК України виразилося в тому, що судове провадження було здійснено за відсутності прокурора.
Просить на підставі ч. 1 ст. 417, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення - закрити кримінальне провадження.
На підставі п. 3 ст. 129 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «КредитКафе» про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди та цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_8 на її користь матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без розгляду.
Повторно допитати свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та дослідити певні письмові докази, яким судом у вироку дана неправильна оцінка.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на те, що:

По епізоду розбійного нападу 12 грудня 2016 року на ТОВ «Партнер- Фінанс Кредит-кафе»:
- висновками судової фотопортретної та судової фототехнічної експертиз спростовується доказ обвинувачення відеозаписи з камери спостереження ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит кафе» від 12.12.2016 року, та зазначений у вироку протокол додаткового огляду предмету від 17.03.2017 року зі скріншотами відеофайлів (а.с. 98-102 т. 3), та не підтверджується, що ОСОБА_8 є особою, яка 12.12.2016 року здійснила напад на ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит кафе»;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.01.2017 року є недопустимим доказом, оскільки потерпілій ОСОБА_11 перед пред`явленням особи для впізнання було показано фото, на якому зображений ОСОБА_8 , про що потерпіла ОСОБА_20 показала суду 19 травня 2017 року, що залишено поза увагою суду ;
- 3 січня 2017 року, незважаючи на те, що ОСОБА_8 утримувався під вартою і наполягав на наданні йому захисника і участі захисника при проведенні пред`явлення особи для впізнання. Слідчим ОСОБА_21 було прийнято рішення про залучення захисника для надання правової допомоги ОСОБА_8 на вказану слідчу дію, проте захисник для надання правової допомоги ОСОБА_8 під час пред`явлення особи для впізнання потерпілою ОСОБА_20 не з`явився і участі всупереч бажанню ОСОБА_8 не приймав.
- в порушення п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув докази, які датовані 26 грудня 2016 року (довідку щодо перебування на обліку у нарколога, датовану 26 грудня 2016 року; копію паспорта ОСОБА_8 ; довідку про судимість ОСОБА_8 , датовану 26 грудня 2016 року, і взагалі оцінки цьому факту не дав;
- решта наведених судом у вироку доказів по епізоду розбійного нападу 12 грудня 2016 року на ТОВ «Партнер-Фінанс Кредит-кафе» не містять обставин щодо підтвердження/спростування причетності обвинуваченого до кримінального правопорушення (злочину), вчиненого 12.12.2016 року, а стосуються спростувань доказів захисту;
- жодних доказів, які б свідчили, що саме ОСОБА_8 вчинив вказаний розбійний напад, немає, окрім показань потерпілої ОСОБА_11 .
Тому суд безпідставно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину і такий висновок суду в порушення п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
В порушення п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України суд прийшов до суперечливого висновку про доведеність розміру збитків, завданих ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит кафе» в результаті вчинення 12 грудня 2016 року розбійного нападу, який складає 6 113 гривень, і обґрунтованості цивільного позову.
Акт № 1 про результати інвентаризації наявних коштів, що зберігаються у відділенні № 19 від 12.12.2016 року є недопустимим доказом, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення, так як спеціальна створена комісія повинна була перевірити наявність коштів особисто шляхом повного перерахування коштів, а не шляхом спостереження через відео за тим, як кошти рахує касир.
Те, що ОСОБА_8 під час вчинення розбійного нападу на ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит кафе» 12 грудня 2016 року о 14 годині 42 хвилини перебував за домашньою адресою: АДРЕСА_1 на думку захисника підтверджується сукупністю досліджених судом доказів сторони захисту: показаннями свідків, об`єктивними доказами - інформацією про вхідні та вихідні дзвінки, їх моніторингу, мобільних телефонів обвинуваченого і свідків.
Судом зроблений необґрунтований висновок про те що, «з моменту вчинення злочину о 14:42 за адресою: м. Харків пр. Олександрівський, 93/16 ПАТ «Партнер фінанс» до моменту здійснення дзвінка о 14:55 за адресою в межах дії базової станції м. Харків пр. Гагаріна. 168 - минув достатній час.», оскільки можливість подолати вказану відстань за такий проміжок часу слідчим шляхом не перевірялася, слідчий експеримент з цього питання не проводився.
Суд не взяв до уваги доказ, який міг істотно вплинути на його висновки, - показання свідка ОСОБА_15 , який є сусідом ОСОБА_8 та підтвердив в суді першої інстанції факт знаходження ОСОБА_8 12.12.2016 року близько 14 години 30 хвилини за домашньою адресою: АДРЕСА_1 ;
Той факт, що 12.12.2016 року о 7 годині, 15 годині, 23 годині ОСОБА_15 вводився антибактеріальний препарат не свідчить про те, що останній протягом всього дня перебував у лікарні та не міг бачити ОСОБА_8 близько 14 год. 30 хв. за домашньою адресою.
- судом не надано оцінки доказам про вхідні та вихідні дзвінки свідка ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_16 ;
- отримана стороною обвинувачення медична документація ОСОБА_15 не суперечить показанням останнього, оскільки ОСОБА_15 у зв`язку з онкологічним захворюванням перебував вдома та з метою прийому препаратів і проведення лікування, здачі аналізів їздив до лікарні після чого знову повертався додому;
- допитана в судовому засіданні 15.08.2018 року в якості свідка консьєржка ОСОБА_16 , підтвердила факт знаходження ОСОБА_8 близько 14 год. 30 хв. 12 грудня 2016 року за домашньою адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_16 покликала ОСОБА_8 та він переставив свою машину з парковочного місця ОСОБА_15 .

По епізоду розбійного нападу 23 грудня 2016 року на відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» захисник зазначає:
- матеріали кримінального провадження не містять доказів, які підтверджують причетність саме ОСОБА_8 до вчинення розбійного нападу за цим епізодом;
- потерпіла ОСОБА_10 показала, що особа, яка 23.12.2016 року здійснила напад на відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» була в масці та стверджувати, що це був саме ОСОБА_8 вона не може;
- приналежність балаклави ОСОБА_8 не доведена;
- речовий доказ - шапка-маска (балаклава) не був відкрит стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, і суд в порушення ч. 12 ст. 290 КПК України визнав це доказ допустимим ;
- суд не взяв до уваги докази доказ непричетності ОСОБА_8 до скоєння розбійного нападу а саме висновок експерта № 237-И/17 від 2 березня 2017 року, яким встановлено, що куртку торгової марки «Adidas», вилучену в ході огляду місця події 23.12.2016 року ОСОБА_8 не носив;
- судом зроблений необґрунтований висновок про те що, згідно відеозапису з камер спостереження місця злочину, нападник перебував в шапці-масці (балаклаві), яка повністю закривала йому не тільки обличчя, але й шию. ОСОБА_8 був затриманий у верхньому одязі, а саме - куртці з воротником «стойкою», що виключало контакт тіла із тканиною дослідженої куртки ТМ «Adidas». Питання чи виключала куртка з воротником «стойкою» контакт тіла із тканиною дослідженої куртки ТМ «Adidas»» слідчим шляхом не перевірявся;
- протоколи пред`явлення особи для впізнання від 23 грудня 2016 року за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є недопустимими доказом, оскільки ці свідки розглянули і запам`ятали ОСОБА_8 не під час вчинення кримінального правопорушення і не під час переслідування нападника, а після затримання ОСОБА_8 працівниками поліції;
- суд безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та послався на них у вироку, як на докази вини ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням;
- судом було відхилено клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_19 для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення ;
- згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року (т. З арк.с. 61-63), проведеного з ОСОБА_23 , вказаний слідчий експеримент було розпочато об 11 год. 21 хв. та закінчено об 11 год. 35 хв. 16 березня 2017 року, тобто в світлий час доби, і відповідно не в тих умовах в яких було вчинене кримінальне правопорушення. Разом з тим, з відеозапису слідчого експерименту, який досліджувався в судовому засіданні, вбачається, що незважаючи навіть на світлий час доби з відстані, на якій знаходився нападник, яке вказував в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_19 , неможливо роздивитися риси обличчя людини;
- 21.05.2018 року судом за клопотанням сторони обвинувачення було долучено до матеріалів справи певні речові докази, але вони не підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу на відділення № 29 Банку «Народний капітал» та є недопустимими;
- затримання ОСОБА_8 та вилучення у нього револьвера моделі «Корнет-С», 2 патронів калібру 9 мм з кулями з резини чорного кольору було здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим протокол огляду місця події від 23.12.2016 року та вищезазначені речові докази є недопустимими доказами;
- при відкритті матеріалів кримінального провадження по кримінальному провадженню № 0004091 від 12 грудня 2016 року, в порядку ст. 290 КПК України, речові докази: револьвер, 2 патрони калібру 9 мм , дозвіл на зберігання та носіння зброї, джинси, кросівки, шапка-маска балаклава, зразок крові та слюни ОСОБА_8 , автомобіль, зразок волосся ОСОБА_8 , полімерний пакет чорного кольору стороні захисту не відкривалися, а тому не можуть бути допущені як докази по кримінальному провадженню;
- судом, в порушення п.3 ч. 1 ст. 409, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 412 КПК України судове засідання 15.08.2018 року було проведено за відсутності прокурора та захисника;
- ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 року та 26.03.2019 року прийняті з порушенням вимог ст. 331 КПК України та підлягають скасуванню, при цьому строк тримання під вартою ОСОБА_8 сплив 29 березня 2019 року та на даний час обвинувачений ОСОБА_8 незаконно тримається під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, який вважав оскаржений вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про повторне дослідження доказів в кримінальному провадженні задоволенню не підлягає , оскільки , відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Вказаних підстав для повторного дослідження доказів захисник в клопотанні та в судовому засіданні не навів, у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочинів згідно пред`явленого обвинувачення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.187 КК України.
Апеляційні доводи захисника, що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом надано їм обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 та доведеності його вини у вчиненні 12.12.2016 року нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, суд обґрунтовано послався: на показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у: протоколі огляду місця події від 12.12.2016 року з фототаблицями до нього; протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року з потерпілою ОСОБА_11 ; протоколі додаткового огляду предмету від 17.03.2017 року зі скріншотами відеофайлів; відповіді ХМКБЛ № 25 від 04.07.2017 року № 674; інформації про вхідні та вихідні дзвінки та інше за номерами телефону НОМЕР_2 ; відповіді Національної академії Національної гвардії України від 22.03.2017 року № 84/4-397.

Так, потерпіла ОСОБА_11 пояснила в суді першої інстанції, що в грудні 2016 року працювала на посаді касира-операціоніста 1 категорії ТОВ «Партнер Фінанс». 12 грудня 2016 року була на робочому місці, коли приблизно о 14 годині 45 хвилин до відділення зайшов чоловік, одягнений в чорні спортивні штани, чорну куртку, чорні перчатки, шапку, лоб був відкритий, зверху одягнений капюшон, на зріст вище 1,72 см, зі зброєю, підійшов до неї, приставив позаду пістолет до її голови, став вимагати щоб вона віддала гроші. Сейф знаходився внизу її стола, ліворуч, його не було видно, там знаходились гроші різними купюрами. Гроші він взяв з коробки не всі. Пояснила, що кнопку виклику охорони не встигла натиснути, оскільки злякалась. Зазначила, що бачила обличчя нападника, запам`ятала його риси. Стверджувала в судовому засіданні, що це обвинувачений. Вказала, що впізнала його при проведенні слідчої дії з впізнання. Пояснила, що дійсно до впізнання їй були показані фотографії обвинуваченого, на що вона відповіла, що за фотографіями їй важко впізнати нападника, тому вона чекала слідчої дії з впізнанням. При цьому будь-які документи слідчим не складались, поняті були відсутні. При проведенні слідчої дії з впізнання, були присутні особи для впізнання та поняті, при цьому вона впізнала ОСОБА_8 , як особу, що вчинив на неї напад в ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит Кафе». Стверджувала, що те що їй були показані фотографії обвинуваченого до впізнання, будь-якого значення не мало, оскільки за фото навпаки вона його впізнала не на 100%. Наполягала, що нападник це обвинувачений ОСОБА_8 .
Відповідно до даних протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього, проведеного 12.12.2016 року за участю понятих, потерпілої ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_24 , оглянуто приміщення ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит Кафе» в м. Харкові, пр. Олександрівський, 93/17.
Згідно відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року з потерпілою ОСОБА_11 , за участі спеціаліста ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_26 в присутності понятих, представника потерпілої особи ОСОБА_27 , проведеного з метою перевірки точних відомостей показів потерпілої ОСОБА_11 , в ході якого остання надала пояснення, аналогічні наданим в судовому засіданні.
В суді першої інстанції також досліджувався протокол додаткового огляду предмету від 17.03.2017 року зі скріншотами відеофайлів, під час якого проведено огляд диску з записом з камер відеоспостереження з ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит Кафе» за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 93/16 від 12.12.2016 року з підписами понятих і слідчого. При перегляді відеофайлу встановлено, що о 14:42:19 року до приміщення увійшов чоловік, одягнутий в темному одязі з капюшоном на голові та предметом, схожим на револьвер в руці, підбіг до дівчини, приставив предмет до голови, а потім поклав до кишені предмети, схожі на гроші та о 14:42:58, покинув приміщення.
Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що не потрібно брати до уваги показання потерпілої ОСОБА_11 , оскільки останній пред`являлися фотознімки обвинуваченого до пред`явлення їй ОСОБА_8 , - є безпідставними і суб`єктивними, так як, згідно звукозапису судового засідання від 19.05.2017 року, під час допиту потерпілої в суді першої інстанції ОСОБА_11 неодноразово пояснювала, що 12.12.2016 року саме ОСОБА_8 здійснив розбійний напад стосовно неї, вона детально розгледіла обличчя нападника та добре його запам`ятала. Пред`явлення їй фотознімків, на якому був обвинувачений, будь-яким чином не вплинуло на впізнання цієї особи під час проведення слідчої дій від 23.12.2017 року чи в ході досудового розслідування та судового розгляду. Потерпіла ОСОБА_11 також добре запам`ятала час подій, які відбувалися 12 грудня 2016 року.
Обвинуваченим та його захисником не наведено жодних доводів, які свідчать про проведення огляду місця події, слідчого експерименту за участю потерпілої та огляду з порушенням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі вимог ст.ст. 104, 223, 237, 240 КПК України.
Твердження сторони захисту з приводу того, що суд, при визнанні ОСОБА_8 винним за епізодом від 12.12.2016 року, безпідставно послався на протокол додаткового огляду предмету від 17.03.2017 року зі скріншотами відеофайлів, з урахуванням наявності висновків судової фотопортретної експертизи № 13929 та судової фототехнічної експертизи № 14057 від 15.02.2019 року, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки цей доказ у сукупності з іншими доказами сторони обвинувачення, наведеними в оскаржуваному вироку, в тому числі показання потерпілої, яка детально пояснювала обставини вчиненого стосовно неї злочину, а саме як обвинувачений зайшов до приміщення ТОВ «Партнер Фінанс» Фінансова мережа «Кредит Кафе», підійшов до робочого її місця, погрожував їй вогнепальною зброєю та пристав до голови револьвер, у зв`язку з чим вона була вимушена передати йому грошові кошти, доводять вину обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням.

Колегія суддів також не погоджується з версією захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 під час інкримінованого йому злочину за епізодом від 12.12.2016 року знаходився за місце свого мешкання, що також можуть підтвердити свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з наступних підстав.
Так, допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили наступне:
- свідок ОСОБА_15 надав показання про те, що він є сусідом ОСОБА_8 , проживає в будинку АДРЕСА_3 . Вранці, 12.12.2016 року перебував в лікарні, потім приїхав додому о 14 годині 20 хвилин, оскільки в цей день була річниця знайомства з дружиною, купив їй квіти та поїхав додому. Час запам`ятав, оскільки дружина приходить додому о 15 годині, тому він поспішав. Виявилось, що на його паркувальному місці перебуває автомобіль ОСОБА_8 , в зв`язку з чим звернувся до консьєржа з проханням звільнити його паркувальне місце. Зазначив, що в кожного з них своє паркувальне місце та він ставить автомобіль на те саме місце. Вказав, що не пам`ятає на якому саме поверсі проживає ОСОБА_8 , номер телефону його має, але не зміг йому подзвонити, оскільки розрядилась батарея. Консьєрж піднялась до ОСОБА_8 , після чого вони вдвох вийшли на парковку та він убрав автомобіль. Зазначив, що весь час знаходився в автомобілі, з якого не виходив, оскільки за станом здоров`я йому це було важко. Вказав, що в цей день виїжджав з парковки о 07 годині 00 хвилин для поїздки у лікарню. Вказав, що після процедури в лікарні йому знадобилось 15 хвилин аби спуститись до автомобіля, заїхав купив квіти та приблизно 30 хвилин витратив для поїздки від квіткового магазину біля супермаркету «Клас» до дому. Зазначив, що в той день був одягнутий в сіру куртку, спортивні штани та червоні кросівки;
- свідок ОСОБА_16 пояснила, що в грудні 2016 року працювала консьєржем будинку АДРЕСА_2 . Всередині грудня 2016 року, точну дату не пам`ятає, вона чергувала, зазначила, що біля дому є парковка, за якою вони слідкують. Близько 14 години 30 хвилин, під`їхав мешканець будинку ОСОБА_15 , який попросив піднятися її на 13 поверх до ОСОБА_8 аби останній звільнив паркувальне місце. Вона виконала прохання та пішла до кімнати консьєржа. Через деякий час вийшов ОСОБА_8 . Їй запам`ятався букет алих троянд у ОСОБА_15 . Вказала, що ОСОБА_15 з автомобіля не виходив, а попрохав її піднятись до ОСОБА_8 , який ставив свій автомобіль на будь-яке місце, яке звільниться. Зазначила, що запам`ятала час 14-30, оскільки робила собі уколи. Вказала, що ніхто на парковці не має постійного місця. Як вийшов з будинку та переставив автомобіль ОСОБА_8 вона бачила. Після чого, ОСОБА_15 припаркувався та піднявся наверх додому й більше в той день не виїжджав.

Разом з цим, показання вищенаведених свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спростовуються, окрім вищенаведених показань потерпілої ОСОБА_11 та протоколів слідчих дій, наступними доказами.
Допитані в ході судового розгляду в суді першої інстанції свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 пояснили, що вони є колегами ОСОБА_8 та підтвердили його відсутність на робочому місці 12 грудня 2016 року.
Згідно відповіді Національної академії Національної гвардії України від 22.03.2017 року № 84/4-397 про те, що 12.12.2016 року, ОСОБА_8 допустив невихід на службу без поважних причин. По даному факту проведено службове розслідування з висновком про доцільність звільнення з військової служби ОСОБА_8 у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, враховуючи наявність у нього ряду дисциплінарних стягнень, у тому числі попередження про неповну службову відповідність.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 , яка працює медичною сестрою в гематологічному відділенні ХМКБЛ № 25 та надала показання про те, що ОСОБА_15 проходив лікування в лікарні. Зазвичай о 07 годині, 15 годині, 22 годині, вводяться антибіотики суворо за часом. Вказала, що якщо в нього було призначено введення антибіотиків, то з лікарні він піти не мав можливості нікуди, оскільки, йому ставились крапельниці тричі на добу, й стан його здоров`я мав контролюватись лікарем. Поїхати з лікарні пацієнт може лише за особистим дозволом лікаря - завідуючого відділенням ОСОБА_18 . Зазначила, що добре пам`ятає пацієнта ОСОБА_15 , оскільки він тривалий час періодично лікувався у відділенні, серйозно ставився до проходження всіх процедур. Вказала, що крапельницю могли поставити суворо лише о 15 годині як це було призначено лікарем, а розписатись вона, як медсестра, про здійснену процедуру, могла й пізніше;
Свідок ОСОБА_18 , яка пояснила в суді першої інстанції, що працює завідуючою в гематологічного відділенні ХМКБЛ № 25. В їх відділенні проходив лікування ОСОБА_15 , огляд якого вона здійснювала 12.12.2016 року о 09 годині 30 хвилин. Стверджувати о котрій годині йому робили ін`єкції не може, але може припустити, що різниця могла складати від 30 хвилин до 1 години від того часу, що встановлений лікарем. Зазначила, що у випадку відсутності пацієнта у відділенні, медична сестра доповідає черговому лікарю, про що в подальшому в медичній картці робиться відповідний запис. Вказала, що в наступний день на планових зборах лікарів доповідей про невведення призначених препаратів ОСОБА_15 не доповідалось. Наполягала, що якщо в медичній картці медична сестра зробила відмітку про введення препаратів, то вони були введені.
Відповідно до відомостей відповіді ХМКБЛ № 25 від 04.07.2017 року № 674, ОСОБА_15 знаходився в гематологічному відділенні з 21.11.2016 року по 03.01.2017 року. 12 грудня 2016 року пацієнту був зроблений клінічний аналіз крові, протягом дня проводились інфузії препаратів, також о 07-00 годині, 15-00 годині, 23-00 годині, вводився антибактеріальний препарат Кефпим (арк.217 т.1); з медичної документації, вбачається, що ОСОБА_15 перебував на стаціонарному лікуванні ХМКБЛ № 25 з 21.12.2016 по 03.01.2017 року, приймав лікування, згідно медичного щоденника 12.12.2016 перебував на лікуванні, відомості про те, що він покидав лікарню в цей день відсутні. Разом з тим, в щоденнику містяться записи, зокрема від 13.12.2016 року, 26.12.2016 року про відсутність хворого у відділенні. З відповіді ХМКБЛ № 25 від 31.05.2019 року вбачається, що 12.12.2016 року лікуючим лікарем ОСОБА_15 була ОСОБА_18 , медичними сестрами, що здійснювали лікування були ОСОБА_31 та ОСОБА_17 (арк. 96 т. 5).
Згідно інформації про вхідні та вихідні дзвінки та інше за номерами телефону НОМЕР_2 , здійснених в період часу з 00 години 00 хвилин 12.12.2016 до 20 години 00 хвилин 12.12.2016 року, з телефону НОМЕР_2 12.12.2016 року було здійснено вихідний дзвінок о 14:55:17 на номер НОМЕР_3 протягом 124 секунд з прив`язкою до базової станції, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 168;
В судовому засіданні в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_32 , який пояснив, що 12.12.2016 року о 14 годині 55 хвилин на його номер НОМЕР_3 був здійснений вхідний дзвінок від ОСОБА_8 , з робочою метою.
Суд надав критичну оцінку твердженням сторони захисту, з якою погоджується і колегія суддів, про те, що ОСОБА_8 фізично не мав можливості перебувати за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 93/16 ПАТ «Партнер фінанс», оскільки, згідно відомостей ПрАТ «МТС Україна», знаходився в межах роботи базової станції, розташованої за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 168, та з моменту вчинення злочину о 14:42 за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 93/16 ПАТ «Партнер фінанс» до моменту здійснення дзвінка о 14:55 за адресою в межах дії базової станції м. Харків, пр. Гагаріна, 168 - минув достатній час.
Крім того, згідно показань свідка сторони захисту - ОСОБА_16 , після того як ОСОБА_15 припаркувався та піднявся наверх додому, більше він в той день не виїжджав, що спростовується даними відповіді ХМКБЛ № 25 від 04.07.2017 року № 674, згідно яких ОСОБА_15 проходив процедури о 15-00 годині та о 23-00 годині та йому вводився антибактеріальний препарат Кефпим. Інформації щодо відсутності його у лікарні та непроходження процедур медична документація не містить.
Твердження сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які є працівниками ХМКБЛ № 25, не здійснювали 12.12.2016 року постійний нагляд за свідком ОСОБА_15 , а тому він міг виїжджати з лікарні додому, а також інформація мобільних операторів свідків про вхідні та вихідні дзвінки, їх моніторингу, мобільних телефонів свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , на думку колегії суддів, ці обставини не підтверджують факт знаходження обвинуваченого ОСОБА_8 за своїм місцем мешкання саме в той час, коли було здійснено розбійний напад на потерпілу ОСОБА_11 .
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо суперечливості показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо перебування ОСОБА_8 на паркувальному майданчику 12.12.2016 року в період часу, згідно пред`явленого обвинувачення за епізодом злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами сторони захисту про недоведеність розміру завданої шкоди від вчиненого злочину, оскільки згідно копії акту №1 від 12.12.2016 року про результати інвентаризації наявних коштів, які зберігаються у Відділенні №19, нестача грошових коштів складає 6113 гривень (арк.34-35 т.3). Цей акт засвідчений керівником ТОВ «Партнер Фінанс» ОСОБА_33 , головою комісії ОСОБА_34 та членами комісії бухгалтерами ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , а також у ньому зафіксовані причини нестачі грошових коштів. Проведення інвентаризації в онлайн режимі також не суперечить вимогам Постанови Правління Національного Банку України № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів цей доказ.

Разом з цим, суд погоджується з апеляційними доводами захисника ОСОБА_7 про необхідність визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання 03.01.2017 року з фототаблицями до нього недопустимим доказом, з наступних підстав.
Як вбачається з відомостей матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 фактично було затримано 23.12.2016 року (арк.166-169 т.2).
Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Згідно даних звукозапису судового засідання від 19.05.2017 року, потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що до початку пред`явлення особи для впізнання 03.01.2017 року їй було пред`явлено фотознімок, на якому зображений ОСОБА_8 , але при цьому процесуальні документи не складалися слідчим. Матеріали цього кримінального також не містять протоколів пред`явлення особи за фотознімками.
Крім того, постановою про доручення призначення захисника від 03.01.2017 року, залучено до участі у цьому кримінальному провадженні захисника за призначенням та доручено директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях забезпечити прибуття захисника до СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_8 о 14 год. 00 хв. 03.01.2017 року (арк.194 т.2).
Відповідно до відомостей протоколу пред`явлення особи для впізнання 03.01.2017 року, ця слідча дія проведена 03.01.2017 року з 16 год. 14 хв. до 16 год.28 хв. без участі захисника, про що ОСОБА_8 внесені відповідні зауваження до протоколу (арк.189-190 т.2).
Пунктом 3 частини 3 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, які отримані з порушенням права особи на захист.
За таких обставини, колегією суддів встановлено, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції не дотримані вищенаведені вимоги закону, у зв`язку з чим належить визнати недопустимим доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання 03.01.2017 року, та виключити посилання на нього з мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

При цьому, решта доказів, які безпосередньо досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції та зазначені судом в оскаржуваному вироку на підтвердження вини ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.187 КК України, є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а тому колегія суддів вважає апеляційні доводи сторони захисту про недостатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 є суб`єктивними та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 , які він зазначив в своїй апеляційній скарзі та підтримав під час апеляційного розгляду, щодо непричетності ОСОБА_8 до вчиненого стосовно потерпілої ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються доказами сторони обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні за участю сторін та надав їм належну оцінку у вироку, у відповідності до вимог чинного КПК України.
Згідно показань потерпілої ОСОБА_10 , які вона надавала під час її допиту в суді першої інстанції, станом на грудень 2016 року потерпіла працювала начальником відділення № 29 ПАТ Банк «Народний Капітал». 23 грудня 2016 року, після 16 години 00 хвилин, знаходилась в банку вдвох з касиром ОСОБА_37 . В банк зайшов невідомий чоловік в плотній масці, з прорізами для очей та світлій об`ємній кофті, схожій на флісову з написом «Adidas» та джинсах, схопив її за руку, приставив до скроні пістолет, який був невеликого розміру з «барабаном». Зазначила, що з пістолетом він вже зайшов в приміщення. Нападник однією рукою схопив її за руку, а іншою приставив до її голови зброю, став витягати її з-за столу, але не зміг, вона кричала касиру аби вона натиснула кнопку та гукала про допомогу, сподівалась, що в сусідньому офісі «Тріолан» хтось є. Зазначила, що в результаті дій нападника вона отримала синець на руці. Вказала, що гроші знаходились в сейфі у касира за броньованою огорожею, сума складала більше 600 000 грн. Крім того, вказала, що під її столом знаходився сейф, але грошей в ньому не було тільки документи. Касу нападник бачив, оскільки на стійці великими буквами написано «КАСА». Охорона у відділенні відсутня. На її крик прибігли працівники «Тріолан», яким вона сказала прикмети нападника, зріст приблизно 1,75 см, худорлявий, одягнений в об`ємний одяг. Хлопці відразу побігли на вулицю, вона за ними, звідти один з них спитав «світлий верх?», на що вона відповіла «так». Події відбувались протягом менше ніж 10 секунд. Пізніше, хвилин через 10-15, в банк зайшли працівники поліції, які вели обвинуваченого, одягнутого в темну куртку зі смугами по рукавам, джинси, які були за кольором схожі на джинси особи, що вчинила напад на неї. На питання співробітників поліції чи це особа, яка на неї напала, вона відповіла, що обличчя нападника не бачила, тому стверджувати вона не може. Зазначила, що коли особа, яку привели в банк, підняв руки, під курткою у нього справа за поясом був револьвер, схожий на револьвер нападника. Зазначила, що револьвер ним був виданий недобровільно, а за вимогою поліції.
Під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_38 показала, що в грудні 2016 року працювала касиром ПАТ Банк «Народний капітал», коли в банк зайшов чоловік в темно-синіх або чорних штанах, світлій куртці, чорній масці, відразу направився до ОСОБА_10 , яка працювала начальником відділення. Побачивши це, вона відразу натиснула кнопку «виклику охорони», ОСОБА_10 почала кричати про допомогу, а нападник тікати. Зазначила, що коли нападник тікав, то побачила на взутті або на штанях внизу якісь світловідбиваючі елементи. Відразу на крик ОСОБА_10 прибігли працівники «Тріолана», які побігли наздоганяти нападника, через деякий час прийшли патрульні поліції та привели ОСОБА_8 . Зазначила, що не може стверджувати, що останній є особою, яка вчинила напад, оскільки нападник знаходився в балаклаві, проте за статурою та зростом, ОСОБА_8 схожий на того, хто скоїв напад. Пояснила, що як під час нападу, так і в подальшому, під час перебування в банку поліцейських, вона з приміщення каси не виходила.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали в суді першої інстанції показання про те, що вони працюють в компанії «Тріолан», двері приміщення якої виходять як на вулицю, так і в хол відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал». Точної дати не пам`ятають, в грудні 2016 року, працівниці банку «Народний капітал», що розташований на пр. Гагаріна, закричали про допомогу. ОСОБА_39 одразу вибіг на вулицю, а ОСОБА_40 з ОСОБА_41 до холу банку. У холі банку одна з працівниць повідомила про озброєний напад на них особою в масці, просили про допомогу, після чого ОСОБА_40 з ОСОБА_41 вибігли на вулицю. Перехожий повідомив їм про напрямок, в якому побігла особа, а вони побігли за ним. При цьому ОСОБА_41 бачив, як втікач скидає на землю куртку, залишився в куртці з білими смугами на рукавах. Скинуту куртку залишився охороняти ОСОБА_39 , а ОСОБА_41 з ОСОБА_40 продовжили переслідування втікача до супермаркету «Клас». Побачивши автомобіль патрульної поліції, ОСОБА_41 повідомив про злочин й вони затримали нападника, на якого особисто він вказав. Після чого всі разом повернулись до банку.
Свідок ОСОБА_13 також повідомив суду, що вони з ОСОБА_41 розділились, останній пішов направо за втікачем, а він наліво, а потім зустрілись біля супермаркету «Клас». Вказав, що втікач пропав з його видимості лише на перехресті. Побачивши, що він виходить з кафе «Кулінічі», ОСОБА_41 звернувся до співробітників поліції за допомогою. Зазначив, що, зважаючи на свій поганий зір, захворювання очей близорукість, астигматизм, ністагм, не міг розгледіти обличчя втікача з відстані 30 м, проте, добре бачив силует втікача, в чому він був одягнутий, міг розрізнити одяг, для чого освітлення було достатньо, оскільки були увімкнені вуличні ліхтарі та лежав сніг. Переслідуючи втікача, рухались за 20-30 м від нього, аби не налякати, не затримали його, оскільки він мав зброю. Зазначив, що з зони його оглядовості він не зникав, був в постійному полі зору, оскільки, рухався по діагоналі, втратити його було важко, оскільки його було чітко видно в чорній куртці зі смугами.
Окрім цього, свідок ОСОБА_14 пояснив, що переслідувана особа йшла по придомовій території та постійно обертався на відстані приблизно 30 м, тому він зміг розгледіти, всю частину його обличчя, вказав, що весь час його бачив, оскільки на шляху переслідування - пряма оглядовість. Вони його не наздоганяли, оскільки в нього була зброя, як повідомила ОСОБА_42 . На шляху переслідування він побачив, що втікач на ходу, через голову зняв світлий верхній одяг, кинув, та пішов далі, залишившись в чорній куртці зі вставками на рукавах. Оскільки куртку міг хтось забрати, тому він повернувся на місце, де втікач її скинув, а хлопці продовжили його переслідувати. Зазначив, що в подальшому, за кутом банку також було знайдено балаклаву. Хвилин через 10-15 до нього підійшов співробітник поліції та вони повернулись до банку. Зазначив, що напочатку переслідування на вулиці було ще світло, лежав сніг, тому йому ніщо не перешкоджало розгледіти втікача. Стверджував, що на особу втікача він одразу показав під час проведення впізнання, оскільки детально бачив його обличчя, за яким й він впізнав обвинуваченого.
Свідки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 в суді першої інстанції надали пояснення про те, що в грудні 2016 року патрулювали по пр. Гагаріна в бік вул. Одеської. В районі будинку 176 до них підійшов чоловік в червоному жилеті з написом «Тріолан», пояснив, що вони з колегами переслідують людину, що вчинив розбійний напад на відділення банку. Свідки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 затримали особу, на яку вказав співробітник «Тріолан» та прослідували у відділення банку «Народний капітал». При поверхневому огляді верхнього одягу, револьвер у ОСОБА_8 знайдений не був. На питання чи має він щось заборонене, ОСОБА_8 відповів «ні», на питання щодо причин перебування в даному місці, відповів, що на вулиці Одеській відбувається ремонт його автомобіля, він пив каву та йшов туди, проте відповісти про місцезнаходження СТО й ПІБ майстра не зміг. В подальшому автомобіль ОСОБА_8 «GEELY» був виявлений в 15 м від входу в ПАТ Банк «Народний капітал». Пояснив, що після перегляду відеозапису з банку він був оглянутий повторно, в результаті чого був виявлений револьвер за поясом брюк. Крім того, ОСОБА_8 було ідентифіковано як особу нападника з відео банка, оскільки останній був одягнутий в джинси з потертостями як на відео, кросівки, які позаду мали такий же кружечок розміром в 1 грн. монету зі світловідбійником. Будь-які процесуальним документи свідками не складались, проводився поверхневий огляд ОСОБА_8 за його згодою. При цьому зброя була виявлена в нього, але не вилучалась.
Суд першої інстанції також безпосередньо дослідив, перевірив на предмет допустимості та у вироку обґрунтовано послався на дані, що містяться:
- у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.03.2017 року з фотоілюстрацією до нього за участю потерпілої ОСОБА_10 , статиста ОСОБА_26 , в присутності понятих, проведеного з метою перевірки точних відомостей показів потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого, остання надала пояснення, аналогічні наданим в судовому засіданні;
- у протоколі огляду предмету від 20.03.2017 року та фотоілюстрацією до нього, в ході якого проведено огляд чорних чоловічих черевик (кросівок) ТМ «Аdidas», вилучених 25.12.2016 року, які знаходяться у пакеті чорного кольору, до горловини якого прикріплена пояснювальна записка. Кросівки по зовнішньому вигляду знаходились у використанні. На язиці кросівок мається напис «Аdidas». На задній частині черевик (кросівок) на чорному фоні, знаходиться напис, обрамлений золотистими краями, які відсвічують;
- у відповіді ПАТ Банк «Народний капітал» від 18.01.2017 року, станом на 16 годину 30 хвилин 23.12.2016 року в касі відділення № 29 ПАТ Банк «Народний Капітал», за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167, знаходились грошові кошти в розмірі 622 936 грн. 09 коп.; відділення банку № 29 не здійснювало операцій по обміну валюти, в тому числі й 21.12.2016 року, оскільки банк не надавав відділенню таких повноважень;
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2016 року з фотоілюстраціями до нього, проведеного в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_12 , який за кросівками, штанами, тілобудовою, за рисами обличчя, впізнав особу під № 3, як такого, кого він бачив 23.12.2016 біля банку, який скидав з себе куртку та підозрюється у вчиненні розбійного нападу;
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2016 року з фотоілюстраціями до нього, проведеного в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_13 , який за джинсами, кофтою під курткою, тілобудовою, за обличчям та волоссям на голові, впізнав особу під № 3, як такого, кого він бачив 23.12.2016 року біля банку, який скидав з себе куртку та підозрюється у вчиненні розбійного нападу;
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2016 року з фотоілюстраціями до нього, проведеного в присутності понятих за участю свідка ОСОБА_14 , під час якого останній за обличчям та зовнішнім виглядом впізнав особу під № 1 як особу, якого він бачив 23.12.2016 року біля банку, який скидав з себе куртку та підозрюється у вчиненні розбійного нападу. Під № 1 для впізнання пред`явлений ОСОБА_8
- у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року, за участю свідка ОСОБА_14 , спеціаліста ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_26 , в присутності понятих, який проведено з метою перевірки й уточнення відомостей показів свідка ОСОБА_45 , який показав, що 23.12.2016 року о 16 годині 30 хвилин, вибіг на крик працівника ОСОБА_10 про допомогу, побачив чоловіка у світлій (білій) кофті, спитав у ОСОБА_10 чи це він, разом з колегами з «Triolan», почав переслідувати втікача. Чоловік не біг, постійно оглядався та бачив їх. Побачивши, що він зняв кофту (куртку) білого (сірого) кольору, залишився її охороняти, а його напарники продовжили переслідування. Зазначив, що в його присутності співробітники поліції виявили під решіткою в люці, маску чорного кольору;
- у протоколі огляду місця події від 23.12.2016 з фотоілюстраціями до нього, проведеного в присутності понятих за участі спеціаліста, інспектора-криміналіста ОСОБА_46 та користувача майна ОСОБА_10 , в результаті якого оглянуто приміщення відділення банку АТ «Банк Народний капітал» за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167. В подальшому, огляд переміщено на вулицю направо від входу з відділення банку за рогом даної будівлі, біля кута у асфальті мається отвір від вікна цокольного поверху підвального приміщення, яке зверху накрито металевою решіткою. За решіткою внизу даного отвору виявлено шапку-балаклаву з матерії чорного кольору. Далі по ходу прямо від кута даного будинку, по проїзній міждомовій частині у сторону наступного під`їзду даного будинку на відстані 5 м від даної будівлі у бік будинку 169-А по пр. Гагаріна в снігу огороджену конусами (3 шт.), виявлено двосторонню куртку ТМ «Адідас» з однієї сторони темно-синього кольору, а з іншої світло-сірого кольору з трьома смугами на рукавах, дана куртка вивернута на сторону світло-сірого кольору та частково закрита змійкою, що іде посередині куртки. Поряд з даною курткою знаходиться полімерний пакунок чорного кольору у згорнутому стані, інших сторонніх предметів не виявлено. Під час огляду виявлений пістолет "Корнет-С" № НОМЕР_1 з металу чорного кольору. Револьвер, два патрони до нього, посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_8 » № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, балаклаву чорну, куртка ТМ «Аdidas» та полімерний пакет, які вилучені. Зауважень не надходило;
- у протоколі огляду місця події від 23.12.2016 з фотоілюстраціями до нього, проведеного в присутності понятих за участю спеціаліста ОСОБА_47 , в результаті якого оглянуто ділянку місцевості поблизу торця будинку АДРЕСА_4 , де в 20 см від бордюрного каменя, припаркований автомобіль марки «GEELY» темного кольору державний номерний знак НОМЕР_5 ;
- у протоколі обшуку від 27.12.2016 року, проведеного за участю користувача квартири ОСОБА_48 , оперуповноважених ОСОБА_49 , ОСОБА_50 в присутності понятих, на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2016 року, здійснено обшук квартири ОСОБА_48 , де було вилучено дозвіл на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_6 , ключ з брелком сигналізації, брелок сигналізації. Від ОСОБА_48 надійшли письмові доповнення до даного протоколу, а саме від адвоката в ніч з 23 грудня на 24 грудня 2016 року, вона отримала гаманець сина ОСОБА_8 в якому були грошові кошти в сумі близько 60 грн., номінал купюр не пам`ятає точно, здається було 50 грн та 10 грн. Наявність грошей в гаманці перевіряла вдома. Іноземної валюти в гаманці не було, лише національна валюта українські гривні;
- у протоколі обшуку від 06.01.2017 року (а.с. 20-24 т. 3), з застосуванням відеозйомки, проведеного за участю захисника ОСОБА_7 , спеціаліста ОСОБА_51 , за участю ОСОБА_52 , ОСОБА_53 в присутності понятих, на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2016 року, в ході якого у внутрішньому подвір`ї Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області знаходився легковий автомобіль марки «GEELY» сірого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який опечатаний належним чином. На задньому сидінні автомобіля виявлено шапку синього кольору з написом «Ozzi» та шапку сірого кольору з написом «Ozzi», на коврику за пасажирським сидінням виявлено чорні кросівки з сірою підошвою по бокам марки «Columbia». В задньому кармані пасажирського сидіння виявлено мобільний телефон марки BlackBerry, ІМЕІ НОМЕР_7 , з сім карткою мобільного оператора МТС. Над коробкою перемикання швидкості, виявлені автомобільні ключі в кількості 1 шт. з написом «GEELY». В комплекті з брелком сигналізації «Sheriff» та білим брелком «Socar Level 660806». В бардачку автомобіля виявлено відеореєстратор «ICON BIT» з карткою пам`яті «Transcend 16 Gb micro CD». Підголівник з водійського сидіння. В багажному відділенні автомобіля виявлені чорні ботинки «Ralf Ringer IDT». Вказані речі вилучені;
- у протоколі огляду предмету від 14.03.2017 року зі скріншотами відеофайлів, під час якого проведено огляд диску з записом від 23.12.2016 року з камер відеоспостереження банку «Народний капітал», при відкритті папки з написом «16» датованої 18.01.2017 року встановлено наявність 3-х файлів, дата створення 23.12.2016 о 16:20, 23.12.2016 о 16:40, 23.12.2016 о 17:00. При перегляді другого файлу з позначкою 16.20.00-16.40.00 дата створення 23.12.2016 о 16:40, встановлено, що запис розпочинається о 16:20:07. О 16:38:38 до відділення банку увійшов чоловік у шапці-масці у світлій куртці з написом на спині куртки «Adidas» у темних брюках та темних чоботях, який швидко підійшов до жінки, яка знаходилась за столом та став погрожувати предметом та витягувати її із-за столу, потім вдарив рукою по потилиці. О 16:38:53 чоловік вибіг з відділення. О 16:38:54 з білої двері вибіг чоловік у куртці червоно-синього кольору з написом на спині куртки Triolan та швидко побіг до виходу з відділення, за ним прослідувала жінка, на яку здійснено напад. О 16:40 запис закінчено. При перегляді третього файлу, який розпочинається о 16:40:11, запис о 16:40:43 увійшов чоловік з написом на спині куртки Triolan. Записом о 16:56:22 встановлено, що до приміщення відділення увійшли працівники поліції разом з чоловіком, одягнутим у куртку чорного кольору, у темних брюках та темних чоботях зі вставками. Він разом з працівниками поліції підійшли до жінки та почали спілкуватись. О 16:58:46 у чоловіка одягнутого у чорній куртці з білими вставками працівники поліції знайшли предмет, схожий на пістолет. О 16:58:48 на нього одягнули кайданки та останній розташувався на стільці під камерою. Запис файлу закінчився;
- у висновку судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_8 від 18.01.2017 року № 82-И/17, згідно висновку якої кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемагглютиніном анті-В;
- у висновку експерта № 238-И/17 від 02.03.2017 року щодо проведення судово-медичної експертизи шапки-маски трикотажної чорного кольору з отвором для очей, вилученої 23.12.2016 року в ході огляду місця події та транспортного засобу (а.с. 45-46 т. 3), згідно висновку якого, відповідно висновку № 82-И/17 кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемагглютиніном анті-В. Дослідженням зразка слини, встановлено, що ОСОБА_8 є виділителем властивого йому групового антигена ізосерологічної системи АВО. Крім того, в його виділеннях (слині) міститься супутній антиген Н. На шапці-масці трикотажній чорного кольору (згідно постанови - балаклава), вилученої 23.12.2016 року в ході огляду місця події та транспортного засобу, в об`єкті № 3 (нижній край вирізу), виявлені сліди поту. В цьому об`єкті реакцією абсорбції елюції виявлені антигени А і Н. Відповідно зазначену шапку-маску могла носити людина з групою крові А з ізогемогглютиніном анти-В супутнім антигеном Н, як не виділитель, так і виділитель (враховуючи слабу концентрацію поту) цих антигенів. Таким чином, походження поту на шапці-масці в об`єкті № 3 від підозрюваного ОСОБА_8 виключити не можна.
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_54 , надала роз`яснення вказаного висновку та зазначила, що в даному випадку у наданих на експертизу зразках слідів поту, виявлених в шапці-масці трикотажній чорного кольору було встановлено, що зазначену шапку-маску могла носити людина з групою крові А з ізогемогглютиніном анти-В з супутнім дуже сильним антигеном Н, виділителем якого є ОСОБА_8 . Вказала, що згідно ізосерологічної системи АВО ОСОБА_8 має групу крові А (ІІ). Пояснила, що антиген Н є основним для групи крові О (І), тоді як для іншої групи крові він є супутнім. В даному випадку, антиген Н є супутнім й сильним. Оскільки в даному випадку антигени поту йому належать, в нього така ж антигенна характеристика, тому, хоча однозначно стверджувати, що дана річ використовувалась саме обвинуваченим вона не може, проте, це не виключає можливості того, що обвинувачений міг носити дану шапку;
- у висновку судово-балістичної експертизи № 468 від 02.03.2017 року, наданий на дослідження револьвер є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту промислового виготовлення шестизарядним револьвером моделі «Корнет-С» виробництва Україна умовного калібру 9 мм, заводський номер « НОМЕР_1 , призначеним виробником для стрільби патронами ударно-больової дії умовного калібру 9 мм. Наданий револьвер практично справний та придатний для здійснення пострілів патронами ударно-больової дії умовного калібру 9 мм. Надані на дослідження 2 патрони є револьверними патронами ударно-больової дії умовного калібру 9 мм, вітчизняного виробництва. Дані патрони до категорії боєприпасів не належать й придатні для виробництва пострілів, в тому числі й з наданого револьвера.
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт ОСОБА_55 пояснив, що працює судовим експертом ХНДЕКЦ МВС України, має право відповідно до ЗУ «Про судову експертизу» на проведення балістичної експертизи, відомості про нього внесені до реєстру атестованих судових експертів, який повідомив, що револьвер, який знаходиться в руці чоловіка на відеозаписах з камер відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» від 12.12.2016 та відділення № 29 Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року за своїми зовнішніми характеристиками є револьвером «Корнет-С». Проте, згідно даних висновку судової балістичної експертизи № 520-к від 15.02.2019 (а.с. 216-261 т. 4), встановити чи той самий предмет, схожий на револьвер, зображений на відеозаписі з камер відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» мережа «Кредит кафе» від 12.12.2016 року та відеозаписі з камер спостереження відділення № 29 ПАТ Банк «Народний капітал» від 23.12.2016 року не представляється можливим. Встановити чи є тотожним предмет, схожий на револьвер, зображений на відеозаписі з камер відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» від 12.12.2016 року та відеозаписі з камер відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року і револьвер «Корнет-С» заводський номер НОМЕР_1 , що вилучений у ОСОБА_8 , не представляється можливим. Особа, на відеозаписі з камери відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» від 12.12.2016 року утримує в руці предмет, який за загальною формою є револьвером. Встановити модель цієї зброї та чіткі ознаки, за якими можна ідентифікувати її як револьвер саме моделі «Корнет-С» не є можливим. Особа на відеозаписі з камери спостереження відділення № 29 Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року, утримує в руці предмет, який за загальною формою є револьвером. Встановити модель цієї зброї та чіткі ознаки, за якими можна ідентифікувати її як револьвер моделі «Корнет-С», не є можливим. Таким чином, суд приймає до уваги заперечення сторони захисту та критично оцінює показання свідка ОСОБА_56 в тій частині, що револьвер, зображений на відеозаписах з камер відеоспостереження 12.12.2016 та 23.12.2016 року є револьвером моделі «Корнет-С», оскільки дані показання спростовуються висновком експертизи. Судом приймається до уваги висновок вказаної експертизи в частині ідентифікації предмету, який утримує в руці нападник, який за загальною формою є револьвером;
- у висновку судової фотопортретної експертизи № 13929, судової фототехнічної експертизи № 14057, судової балістичної експертизи № 520-к від 15.02.2019 року, зображення осіб на відеозаписах, що містяться на даних лазерних компакт-дисках «VS» DVD-R № MFP 665WA070013 55 5, «VS» DVD-R № MFP 665WA070013 44 3 - не придатні для ідентифікації особи за ознаками зовнішності. На особі нападника, зафіксованого на відеозаписі з камери відеоспостереження ТОВ «Партнер Фінанс» наявні наступні предмети одягу та взуття: куртка, спортивні брюки, рукавички, кросівки, на голові каптур та шапка, деталі контрастні за кольором, проглядаються в правій нагрудній частині куртки та на кросівках. Визначити будь-які інші деталі на одязі та взутті, що містяться на особі нападника, виходячи із вказаного відеозапису, не представляється можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку. На особі нападника зафіксованого на відеозаписі з камери відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банк «Народний капітал» від 23.12.2016 року, наявні наступні предмети взуття та одягу: спортивна куртка, брюки (джинси), спортивне взуття, на голові балаклава. Опис деталей куртки, що проглядається на відеозаписі, наведений в дослідницькій частині висновку. Визначити будь-які деталі на брюках, взутті та балаклаві, виходячи з наведеного відеозапису не представляється можливим. Встановити чи є тотожнім одяг, в який одягнута особа нападника на відеозаписі з камери спостереження відділення ПАТ Банк «Народний капітал» від 23.12.2016 року та верхній одяг, що було вилучено під час огляду місця події від 23.12.2016 року (куртка, балаклава) не представляється можливим. Встановити чи є тотожним верхній одяг та взуття, в які одягнута особа нападника на відеозаписі з камери спостереження відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 та верхній одяг, який було вилучено у ОСОБА_8 (джинси та кросівки) не представляється можливим. Встановити чи є тотожними особа нападника та особа затриманого ОСОБА_8 , яка зображена на відеозаписі з камер відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року не представляється можливим. Встановити чи є тотожними особа нападника та особа затриманого ОСОБА_8 , яка зображена на відеозаписі з камер відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» від 12.12.2016 року та відеозаписі з камер відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банк «Народний капітал» від 23.12.2016 року не представляється можливим. Встановити чи є тотожним статура тіла особи, яка зображена на відеозаписі з камер відеоспостереження ТОВ «Партнер фінанс» від 12.12.2016 року та відеозаписі з камер відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року не представляється можливим. Встановити чи є тотожним статура тіла особи нападника та особи затриманого ОСОБА_8 , яка зображена на відеозаписі з камер відеоспостереження відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» від 23.12.2016 року не представляється можливим.
В судовому засіданні в суді першої інстанції експерти ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 пояснили, що ними проводились експертизи: судово фотопортретна експертиза № 13929, судово фототехнічна експертиза № 14057, судово балістична експертизи № 520-к від 15.02.2019. Зазначили, враховуючи, що зображення на відеозаписі нечіткі, розмиті, деталі нерозрізнені, спотворені пропорції всіх предметів на зображенні, неможливим є розгледіти конкретні ознаки як обличчя особи, зображеної на відеозаписі, так і всіх предметів.

Апеляційній доводи захисника про те, що, згідно висновку судово-медичної експертизи № 237-И/17 від 23.02.2017 року, на спортивній куртці ТМ «Adidas», яку вилучено 23.12.2016 року в ході огляду місця події та транспортного засобу, а тому обвинувачений не причетний до інкримінованого злочину, колегія суддів не бере до уваги, оскільки потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_38 в суді першої інстанції пояснювали, що нападник зайшов в приміщення банку в темно-синіх або чорних штанах, світлій куртці та чорній масці, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 безпосередньо бачили, як особа втікача, як було встановлено в подальшому ОСОБА_8 скидав вказану куртку, яку в подальшому охороняв ОСОБА_14 . Крім того, факт відсутності на дослідженій куртці слідів поту, які б належали саме ОСОБА_8 , не доводить його непричетність до вчинення вказаного злочину. При цьому суд першої інстанції враховував, що згідно відеозапису з камер спостереження місця злочину, особа нападника перебував в шапці-масці (балаклаві), яка повністю закривала йому не тільки обличчя, але й шию. Також, ОСОБА_8 був затриманий у верхньому одязі, а саме куртці з воротником «стойкою», що виключало контакт тіла із тканиною дослідженої куртки ТМ «Adidas».
Твердження апелянта про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання від 23 грудня 2016 року за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , є безпідставними, так як захисником не наведено доказів про невідповідність цих доказів вимогам кримінального процесуального закону при проведенні цих слідчих дій, в тому числі ст.ст. 104, 105, 106, 223, 228, 231, 237 КПК України.
Крім того, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , яких було допитано в ході судового розгляду в суді першої інстанції за участю сторони захисту, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та чітко пояснили обставини, які вони безпосередньо бачили в ході подій від 23.12.2016 року, в тому числі як перехожий повідомив їм про напрямок, в якому побігла особа, а також як втікач скинув на землю куртку та залишився в куртці з білими смугами на рукавах.
Судом першої інстанції надавалася оцінка доводам захисника про необхідність визнання недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2017 року за участю свідка ОСОБА_14 та протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_14 від 23.12.2016 року, з якими погоджується і колегія суддів.
Так, під час слідчої дії з впізнання, свідок ОСОБА_14 вказав, що впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила розбійний напад на відділення № 29 ПАТ Банку «Народний капітал» за обличчям і вказав, що нападник був у взутті світлого кольору, разом з тим, 23.12.2016 року ОСОБА_8 на момент його затримання працівниками поліції був у чорному взутті. Крім того, слідчий експеримент було розпочато в світлий час доби, й, відповідно, не в тих умовах, в яких було вчинено кримінальне правопорушення. Сторона захисту вказує, що свідок стверджував, що 23.12.2016 року о 16:38 був світлий час доби, тому він легко розгледів та запам`ятав обличчя нападника, проте, посилались на відповідь ХНДІА ХНУ ім. В.Н. Каразіна, згідно якої, час о 16:35 належить до темного часу доби. Згідно відповіді Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 15.11.2017 року, на запит адвоката ОСОБА_7 , погодні умови 23.12.2016 року, за даними метеостанції Харкова, протягом доби спостерігалась хмарна погода, температура повітря, протягом доби -2,-3 градуси морозу, висота снігового покрову 10 см, кількість опадів 0,0 мм; - згідно відповіді науково-дослідницького інституту астрономії від 04.12.2017 року, на запит адвоката ОСОБА_7 , повідомлено, що Схід сонця 23.12.2016 року відбувся о 07 годині 32 хвилини, а захід о 15 годині 37 хвилин. З моменту заходу ОСОБА_60 тривали громадянські сутінки до 16 години 15 хвилин і з цього моменту почався темний час доби. Тобто вказаний час - 16 година 35 хвилин відноситься до темного часу доби.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону внаслідок відхилення клопотання захисника про повторний виклик та допит свідка ОСОБА_22 , оскільки цей свідок раніше допитувався в судовому засіданні за участю сторони захисту, свідок надавав детальні показання про обставини від 23.12.2016 року та зазначив в суді першої інстанції, що він бачив обличчя нападника, оскільки напочатку переслідування на вулиці горіли ліхтарі, лежав сніг, тому було ще світло, й йому ніщо не перешкоджало розгледіти втікача. Окрім цього, стверджував, що на особу втікача він одразу показав під час проведення впізнання, так як детально бачив його обличчя, за яким він й впізнав обвинуваченого. Таким чином, свідком здійснено впізнання особи втікача за обличчям, тому заперечення сторони захисту в цій частині є неспроможними.
Апеляційні доводи захисника про те, що затримання ОСОБА_8 та вилучення у нього револьвера моделі «Корнет-С», 2 патронів калібру 9 мм з кулями з резини чорного кольору було здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на переконання колегія суддів, є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.
Згідно відомостей протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.12.2016 року, ОСОБА_8 фактично затримано 23.12.2016 року близько 16 год. 450 год. Біля будинку №174-2 по пр-ту Гагаріна в м. Харкові співробітниками УПП в місті Харкові. Підстави затримання: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Затриманому ОСОБА_8 роз`яснені права згідно ч.3 ст.42 КПК України. Підозрюваний пояснив, що ніяких протиправних дій він не вчиняв (арк.166-169 т.2).
Під час огляду місця події від 23.12.2016 року, проведено о 17 год. 48 хв. до 18 год. 31 хв. у приміщенні відділення №29 ПАТ Банку «Народний капітал» за участю двох понятих, спеціаліста, власника (користувача) приміщення, встановлено, що біля банкомату на стільці знаходиться громадянин, який назвався як ОСОБА_8 . Окрім того, під час огляду на стільці зліва, ближче до дверей, виявлено пістолет - револьвер моделі «Корнет-С». У барабані даного пістолету знаходяться 2 патрони калібру 9 мм. Також на стільці виявлено оригінал посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 . Крім того, за результат ході цієї слідчої вилучено: револьвер, два патрони до нього, посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_8 » № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, балаклаву чорну, куртка ТМ «Аdidas» та полімерний пакет. Зауважень не надходило.
Тобто, згідно відомостей протоколу огляду місця події від 23.12.2016 року, вбачається, що під час слідчої дії слідчим не провадився обшук ОСОБА_8 , а виявлений револьвер моделі «Корнет-С» вже знаходився на стільці в приміщенні відділення № 29 ПАТ Банка «Народний Капітал».
Згідно показань потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_61 та ОСОБА_44 , наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції, останніми 23.12.2016 року в приміщенні відділення № 29 ПАТ Банка «Народний Капітал» за адресою: м. Харків. пр. Гагаріна, 167, проводився візуальний огляд особи ОСОБА_8 , проведення по поверхні вбрання останнього руками та після того, як ОСОБА_8 підняв вгору руки, у нього візуально було виявлено зброю, яку він видав, що не суперечить вимогам ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію».
Крім того, в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не зазначав, про проведення його обшуку, а навпаки наполягав на добровільній видачі ним револьвера.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про належність та допустимість доказів - протоколу огляду місця події від 23.12.2016 року та протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.12.2016 року, оскільки він узгоджується з показаннями свідків сторони обвинувачення та потерпілої ОСОБА_10 .
Постановою про визнання речовими доказами від 24.03.2017 року, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні наступні речі, документи та предмети: автомобіль марки «Geely» моделі «GL 7162», типу легковий седан- НОМЕР_8 , сірого кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; полімерний пакет чорного кольору; чорні ботинки (схожі на кросівки) торгової марки «Адідас»; джинси синього кольору з ременем синього кольору; дозвіл на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_6 від 25.12.2002 року на «Корнет-С», «ПО 019533»; ключ з написом на ручці для тримання «Geely» з обох сторін, в комплекті з яким мається брилок сигналізації «Sheriff» з трьом- кнопками сірого кольору та напис на зворотній стороні; брилок сигналізації з металевим кільцем з двома кнопками на одній стороні та написом «Е 8000581»; чорні кросівки «Columbia»; чорні ботинки «Ralf Ringer idt»; ключ від автомобіля з написом «Geely» з брелком сигналізації «Sheriff» та білим брелком «Socar Lever 660806»; відео регістратор «Icon Bit» з картою пам`яті «Transend 16 Gb micro CD»; 2 марлеві тампони зі змивами потожирової речовини.
Що стосується доводів захисника про порушення судом вимог ст. 290 КПК України у зв`язку з невідкриттям стороні захисту речових доказів, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 28.03.2017 року та опису матеріалів досудового розслідування, до якого надано доступ у кримінальному провадженні №0004091 від 12.12.2016 року (арк.219-222, 223-230 т.3), підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 290 КПК України надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з якими останні були ознайомленні. При цьому сторона захисту мала можливість заявити клопотання про огляд речових доказів, однак ні на досудовому розслідувані, ні під час судового розгляду у суді першої інстанції цим правом не скористалась, хоча і володіли інформацією щодо зберігання вказаних доказів та порядок їх отримання.
Згідно відомостей матеріалів кримінального провадження, сторона захисту під час досудового розслідування не обмежувалася у надані своїх доказів щодо непричетності ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах, праві заявляти відповідні клопотання, тощо, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій захисника також є необґрунтованою.
Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що судове засідання 15.08.2018 року було проведено за відсутності прокурора та захисника, внаслідок чого належить скасувати оскаржуваний вирок, колегія зауважує наступне.
З відомостей журналу судового засідання від 15.08.2018 року та ухвал Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15.08.2018 року, 15.08.2018 року під час судового розгляду у цій справі приймали участь прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 (арк.97-99, 100, 101, 102, 103, 108, 109, 110-111, 112-113 т.4). Учасники кримінального провадження, в тому числі прокурор і захисник, висловлювали свої думку щодо заявлених клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника ОСОБА_7 про те, що суд в судовому засіданні від 22.03.20219 року (арк.25-27, 34-36 т.5) не мав процесуальної можливості вирішувати питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки нормою ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом першої інстанції 22.03.20219 року перевірено обґрунтованість підстави продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в оскаржуваному судовому рішенні зазначені відповідні мотиви прийнятого рішення, а тому посилання захисника ОСОБА_7 на незаконність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставними.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, навів та проаналізував їх зміст у вироку, та надав відповідну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Отже, версія та доводи захисника ОСОБА_7 про незгоду з оскаржуваним вироком, внаслідок порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а також щодо необґрунтованого визнання ОСОБА_8 винним за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги в цій частині.

Разом з цим, колегія суддів, враховуючи норми ст.404 КПК України, вважає за можливе переглянути вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених злочинів; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, працював в Національній академії Національної гвардії України, має звання підполковника, згідно показань свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які пояснили, що працювали разом в Національній академії Національної гвардії України та були колегами ОСОБА_8 , якого можуть охарактеризувати лише з позитивного боку, має нагороди за час несення служби за участь в Міжнародних миротворчих операціях з підтримання миру та безпеки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, має матір похилого віку.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, при обранні розміру покарання, не достатньо врахував дані про особу обвинуваченого, що є підставою для суду апеляційної інстанції для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, на підставі п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України.
Належить врахувати те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно відомостей матеріалів кримінального провадження, обвинувачений раніше не судимий, характеризується позитивно, працював в Національній академії Національної гвардії України, має звання підполковника, має нагороди за час несення служби за участь в Міжнародних миротворчих операціях з підтримання миру та безпеки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, має матір похилого віку, яка має хронічні захворювання.
Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_8 проходив військову службу з 03.07.1995 року по 22.12.2016 року. За останні роки мав досвід неодноразової участі у миротворчих місіях ООН в Ліберії та Південому Судані, характеризувався позитивно. Після останньої миротворчої місії з 09.11.2015 р. був призначений на посаду наукового співробітника науково-дослідної лабораторії службово-бойового застосування Національної гвардії України науково-дослідного центру службово-бойової діяльності Національної гвардії України Національної академії Національної гвардії України. За період виконання обов`язків на даній посаді зарекомендував себе задовільно, але за останні чотири місяця стан справ на дорученій йому ділянці роботи значно погіршився у зв`язку з неможливістю виконувати функціональні обов`язки у повному обсязі у зв`язку з хворобою, почав часто скаржитися на стан свого здоров`я та тривалий час знаходився на лікарняному на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Програму бойової та спеціальної підготовки засвоював задовільно, за предметами професійної підготовки у 2016 році не атестований у зв`язку з тривалим знаходженням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Завжди мав охайний зовнішній вигляд. Здатний був критично оцінити свою професійну діяльність. У колективі серед співробітників мав рівні, товариські взаємовідносини (арк.209 т.2).
Свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 пояснювали в суді першої інстанції, що працювали разом в Національній академії Національної гвардії України та були колегами ОСОБА_8 , якого можуть охарактеризувати лише з позитивного боку.
На думку колегії суддів, враховуючи вищенаведені обставини, призначене покарання судом першої інстанції у виді позбавлення волі, яке хоч і не виходить за межі санкції, передбаченої ч.2 ст.187 КК України, але у даному конкретному випадку - є занадто суворим.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання за ч.2 ст.187 КК України до мінімальної меж, встановлених санкції цього Закону, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Остаточне покарання ОСОБА_8 належить призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_8 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.12.2016 року до 16.11.2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 повністю відбув покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04.11.2019 року, останнього належить негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку стосовно ОСОБА_8 за епізодом 12 грудня 2016 року посилання на протокол впізнання ОСОБА_8 від 03 січня 2017 року, визнавши його недопустимим доказом.
Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.187 КК України, призначивши його у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого.
Вважати ОСОБА_8 засудженим:
- за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна засудженого.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна засудженого.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2016 року до 16 листопада 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання за цим вироком.
В решті вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді