Справа №463/9058/19
Провадження №1-кс/463/650/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні його потерпілим , -
в с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні його потерпілим .
Скаргу мотивує тим, що ним була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень. Згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова були внесені відомості до ЄРДР 03 січня 2020 року була винесена постанова про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000107 від 13.09.2019 року. Вважає таку постанову неправомірною, оскільки вказаними кримінальними правопорушеннями йому була спричинена моральна шкода, про яку він заначав слідчому ТУ ДБР у м. Львові, а відтак вимушений звернутися з скаргою в суд, просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задоволити.
Слідчий ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання не з`явився, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги . Своїм клопотанням поданим на адресу суду просить відмовити у задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів скарги та постанови про відмову у визнанні потерпілим, ОСОБА_3 звертався з заявою про вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень. Згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова вказані відомості було зобов`язано внести до ЄРДР. Слідчому ТУ ДБР у м. Львові було скеровано клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000107 від 13.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.256,ч.1 ст. 396,ч.2 ст.382,ч.2 ст.367,ч.2 ст.366,ч.3 ст.364 КК України, однак згідно постанови слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові йому було відмовлено, оскільки він не довів фактів спричинення ні матеріальної, ні фізичної, а ні моральної шкоди.
У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Зважаючи на той факт, що у заяві про вчинення злочину та з матеріалів самого клопотання та постанови про відмову у визнанні потерпілим досліджених в судовому засіданні вбачається ймовірність завдання останньому моральної шкоди згаданим кримінальним правопорушенням, керуючись принципом змагальності, вважаю, що скаргу слід задоволити частково, а саме: скасувати постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000107 від 13.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.256,ч.1 ст. 396,ч.2 ст.382,ч.2 ст.367,ч.2 ст.366,ч.3 ст.364 КК України .
Що ж стосується уточненої прохальної частини скарги щодо зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м. Львові зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові вжити заходів по внесенню достовірних даних до ЄРДР, то такі вимоги потребують іншого порядку оскарження визначеного КПК України .
Керуючись вимогами статей,22,26,220,221,303,306,309,372 КПК України, -

ухвалив:
Скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000107 від 13.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.256,ч.1 ст. 396,ч.2 ст.382,ч.2 ст.367,ч.2 ст.366,ч.3 ст.364 КК України у разі відсутності на день ухвалення вказаного судового рішення постанови про закриття кримінального провадження.
Зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові , який здійсню досудове розслідування вказаного кримінального провадження повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.
В решті вимог-відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1