ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/1501/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1 ,
Провадження № 11кп/818/3532/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, без участі обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_13 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.09.2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.09.2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягідне Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не військовозобов`язаного, одруженого, є особою яка має інвалідність 3 групи, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 40-ка неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. в дохід держави.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Котлярівка Куп`янського району Харківської області, українку, громадянку України, з середньою освітою, розлучену, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, визнано винної за ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 30-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 1353,10 грн. матеріальної шкоди та 3 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 2 000 грн. та з ОСОБА_13 1000 грн. користь потепілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на користь потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 по 800 грн. кожному за правову допомогу.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 11.05.2020 року близько о 20.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на першому поверху під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_3 , а саме біля квартири АДРЕСА_4 , в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_12 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом на спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область носу потерпілій ОСОБА_12 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин носу, садно в області лівого крила носу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/148-КП/20 від 15.05.2020, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілій, свої противоправні дії обвинувачений відносно неї припинив, коли потерпіла ОСОБА_12 зайшла в квартиру.

Крім того, ОСОБА_13 , перебуваючи в цей момент разом з обвинуваченим ОСОБА_9 , біля квартири АДРЕСА_4 , в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_11 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно нігтями правої руки подряпала його в області правого плеча, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: садна у ділянці правого плеча, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/147-КП/20 від 15.05.2020 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, а обвинувачений ОСОБА_9 , діючи з умислом на спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, штовхнув потерпілого, внаслідок чого останній впав лівим плечем на дерев`яну тумбу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: садна в проекції лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/147-КП/20 від 15.05.2020 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілому, свої противоправні дії обвинувачені припинили, коли потерпілий ОСОБА_11 зачинився у своїй квартирі (т.4 а.с.69-72).

Вказані дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 суд кваліфікував за ч.1 ст.125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним вироком суду, обвинувачена ОСОБА_13 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження (т.4 а.с.81-84).

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх та належних доказів на підтвердження її вини у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Від обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися та не повідомили апеляційний суд про причини свого неприбуття, клопотань про перенесення слухання справи не заявляли, а також не зверталися до апеляційного суду із клопотанням про виклик їх у судове засідання.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також була належним чином повідомлені про слухання справи, проте у судове засідання не з`явилися, будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надали.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_13 , в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою. За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням думки прокурора, вищевказаних клопотань обвинуваченої ОСОБА_13 та її захисника, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків здійснення кримінального провадження, дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а також без участі потерпілих.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_13 . Вказала, що вирок суду є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_13 доведена належними та допустимими доказами, що містяться в справі, її дії правильно кваліфіковані, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Оскільки висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КПК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку та не оскаржується апелянтом, вирок в цій частині, відповідно до ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги лише в частині доведеності вини ОСОБА_13 за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_13 , також кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України знайшли своє підтвердження.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується й колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_13 своєї провини не визнала, пояснивши, що ОСОБА_14 постійно її ображає, у зв`язку з чим батько ОСОБА_9 , коли 11.05.2020 року прийшов в гості до обвинуваченої, зробив з цього приводу зауваження його матері - ОСОБА_15 , яку зустрів у під`їзді, на що остання стала кричати. Зрозумівши, що виник конфлікт, вона спустилася на перший поверх, де побачила як ОСОБА_14 наносить батькові удари по голові, у зв`язку з чим стала відштовхувати ОСОБА_16 за праву руку від голови батька. Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняла. Цивільний позов не визнає.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_13 своєї вини, суд першої інстанції, безпосередньо дослідив докази по справі та дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_13 у вчиненні злочину, за який її засуджено, з якими погоджується колегія суддів.

Апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_13 про недоведеність її вини у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень - безпідставні та спростовуються матеріалами справи, зокрема, поясненнями:

- потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що 11.05.2020 року знаходився дома коли почув крики у під`їзді будинку. Відчинив вхідні двері та побачив як обвинувачений ОСОБА_9 штовхає матір потерпілого, ОСОБА_12 , висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою. Після того як сказав матері зайти до квартири, обвинувачений накинувся на потерпілого, став наносити йому приблизно 10 ударів по голові та тулубу, намагаючись проникнути до квартири, при цьому штовхнувши потерпілого, від чого він впав вдарившись лівим плечем об тумбочку, яка стояла в коридорі. В ході конфлікту з`явилася обвинувачена ОСОБА_13 , яка також стала наносити удари потерпілому, подряпавши при цьому йому праве плече. В результаті неправомірних дій обвинувачених, поніс моральні страждання, які виразилися у зміні образу життя, так як деякий час не міг виходити на вулиці у зв`язку з отриманими травмами та просив суд стягнути з обвинувачених в солідарному порядку 20 000 грн. моральної шкоди та 800 грн. за надання правової допомоги, задовольнивши цивільний позов;

- свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 11.05.2020 року поверталася з онуком з прогулянки. Підходячи до під`їзду, почула на першому поверсі сварку. Коли зайшла, то побачила, що на полу валяються окуляри, а сусід ОСОБА_9 кричав на ОСОБА_18 , висловлюючись при цьому нецензурною лайкою, з приводу того де її син. В цей час двері квартири відчинив ОСОБА_14 , якого ОСОБА_9 зразу вдарив та штовхнув, від чого ОСОБА_19 впав на підлогу. Побачила як з другого поверху спустилася ОСОБА_7 , яка стала хватати ОСОБА_19 за руки;

- свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що 11.05.2020 року знаходилася вдома, коли почула шум в квартирі, вийшла з кімнати та побачила, що в коридорі лежить її чоловік ОСОБА_21 . Коли чоловік піднявся, ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари, душив його. Рядом з ОСОБА_9 знаходилася ОСОБА_7 , яка також наносила чоловіку удари, шкрябала його. Оскільки коридор квартири був малий, стала фільмувати події на відео, до тих пір поки чоловік не виштовхнув ОСОБА_9 з квартири та не зачинив за ним двері. Так як у ОСОБА_12 на обличчі були подряпини та з носу текла кров, викликали швидку.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, об`єктивно підтверджується ще й наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 11.05.2020 року та ілюстраційним матеріалом до нього (т.3 кр.пр. а.с.7-9);
- висновком судово-медичної експертизи за №12-14/147-КП/20 від 15.05.2020 року (т.4 кр.пр. а.с.14);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2020 року з наданим до нього ілюстративним матеріалом (т.4 кр.пр. а.с.24-25);
- висновком експерта за №12-23/172-КП/20 від 04.06.2020 року (т.4 кр.пр. а.с. 27-28);
- протоколом огляду предметів від 05.06.2020 р. з наданим до нього ілюстративним матеріалом (т.4 кр.пр. а.с.32-33);
- постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 05.06.2020 року (т.4 кр.пр. а.с.35).

Суд першої інстанції, даючи правову оцінку діям ОСОБА_13 , враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку, що пред`явлене обвинувачення поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим дії ОСОБА_13 судом обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України. З такими висновками повністю погоджується й суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що покази потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_17 повністю узгоджуються між собою та мають взаємодоповнюючий, логічний, послідовний характер, які також підтверджуються відеозаписом, зробленим на мобільний телефон свідком ОСОБА_20 , що був досліджений судом першої інстанції та колегією суддів під час підготовки справи до розгляду.

Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 12-14/147-КП/20 від 15.05.2020 року у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді садно у ділянці правого плеча та садно в проекції лівого плечового суглобу, які утворилися внаслідок щонайменше двократного впливу тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні властивості якого відобразились за механізмом удару-тертя-ковзання.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 наносив йому удари по голові та тулубу, від яких він впав та вдарився лівим плечем об тумбу. Крім того, на відеозаписі вказаної події зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_9 хватає потерпілого ОСОБА_11 за горло, при цьому жодним чином не задіваючи руки й плечі потерпілого.

Стосовно механізму утворення садна на ділянці правого плеча, потерпілий ОСОБА_11 пояснив під час проведення слідчого експерименту 04.06.2020 року та вказав, що вказане ушкодження йому заподіяла ОСОБА_13 .

За результатами слідчого експерименту, судово-медичним експертом був зроблений підсумок, відповідно до якого садно у ділянці правого плеча, садно в проекції лівого плечового суглобу, можливо вважати, що механізм та спосіб їх утворення не суперечить показам потерпілого ОСОБА_11 , даними ним в ході проведення слідчого експерименту.

Крім того, покази ОСОБА_11 в цій частині підтверджують й свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_20 .

Колегія суддів звертає увагу, що й сама обвинувачена ОСОБА_13 в суді першої інстанції не заперечувала факт конфлікту між нею та потерпілим ОСОБА_11 й вказала, що відштовхувала його за праву руку від батька ОСОБА_9 .

Разом з тим, ніхто з учасників процесу не вказував на присутність сторонніх осіб, які б могли спричини ОСОБА_11 тілесне ушкодження на ділянці правого плеча.

Виходячи з показів обвинуваченої, потерпілого, свідків, інших доказів по справі, колегія суддів дійшла до висновку, що тілесне ушкодження у вигляді садно у ділянці правого плеча ОСОБА_11 отримав від ударів та подряпин ОСОБА_13 , тобто перебуває в причинному зв`язку з діями обвинуваченої.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_13 вид та міру покарання, суд врахував обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченої, також мотивацію вчиненого ними кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, скоєння кримінального правопорушення вперше та призначив покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вирок районного суду є обґрунтованим, а призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не встановила. Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_13 не наведено.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку районного суду і задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 124, 126 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.09.2020 року по справі щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_13 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
____________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4