УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95 від 15.06.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95 від 15.06.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України на грошові кошти ТОВ «Сільпо-Фуд», що знаходяться на банківських рахунках.

На обґрунтування клопотання зазначено, що службові особи ТОВ «Сільпо - Фуд» у період з липня 2018 року по липень 2019 року умисно ухилились від сплати податку на додану вартість у розмірі 84,6 млн. грн. та податку на прибуткок підприємства у розмірі 30,3 млн. грн., що підтверджується актом податкової перевірки від 11.01.2020 № 24/28-10-44-05/40720198.
Згідно з актом податкової перевірки службові особи ТОВ «Аріона ІІІ», ФГ «Хмельов Олександр Васильович», ТОВ «Центр Комторг» документально оформлювали продаж сільськогосподарської продукції (олія соняшника, соняшник, ячмінь, кукурудза) на адресу ТОВ «Сільпо - Фуд» без фактичного постачання продукції, оскільки зазначений товар придбаний вказаними вище суб`єктами господарювання у підприємств з ознаками фіктивності та транзитності, в операціях з якими наявна підміна номенклатури товару, тобто придбання одного виду продукції, а реалізація іншого.
У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Сільпо - Фуд», які знаходяться на банківських рахунках останнього з метою збереження речових доказів, оскільки ці кошти, на думку прокурора, набуті товариством внаслідок умисного ухилення від сплати податків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
У силу ч. 2 ст. 172 КПК України якщо майно, щодо якого ініційоване питання про арешт, не є тимчасово вилученим, з метою забезпечення його арешту, розгляд клопотання здійснений без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами, зокрема, актом документальної позапланової виїзної перевірки від 11.01.2020 № 24/28-10-44-05/40720198, протоколами допитів свідків, результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Центр Комторг», зокрема, у частині здійснення господарських операцій з ТОВ «Сільпо-Фуд» достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України.

Вирішуючи питання доведеності стороною обвинувачення обґрунтованості наявності підстав, що виправдовують саме такий ступінь втручання у права юридичної особи, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовувати у своїй діяльності практику Європейського суду з прав людини.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на мирне володіння майном має бути законним.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що законним є втручання, якщо існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Таким чином, вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування такого достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України метою застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій.

З наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно є доказом обставин вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Не виключаючи, що грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Сільпо-Фуд» можуть бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що доводи прокурора щодо обґрунтованості такого ступеню втручання у права та діяльність суб`єкта господарювання не є переконливими, оскільки не відповідають завданню ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, яке згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК передбачає запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, на яке планується накласти арешт.

З викладеного витікає, що на ініціатора клопотання про арешт майна з метою його збереження як речового доказу покладений обов`язок довести, що таке майно потребує збереження, оскільки має доказове значення, виключно шляхом позбавлення його власника прав на користування та розпорядження таким майном.

Водночас, з огляду на обсяг зазначених прокурором банківських рахунків, що належать ТОВ «Сільпо-Фуд», обґрунтованим є висновок, що накладення на них арешту може позбавити відповідного суб`єкта господарювання можливості здійснювати господарську діяльність, що свідчить про невиправданість такого масштабного втручання у діяльність суб`єкта господарювання потребам досудового розслідування щодо встановлення обставин вчинення злочину.
Крім того, розглядаючи застосування зазначеного прокурором заходу забезпечення кримінального провадження з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя бере до уваги, що для досягнення зазначених цілей, арешт накладається на майно підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного.
Таким чином, застосування арешту майна на стадії досудового розслідування з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, допускається за обов`язкової наявності зв`язку між майном, на яке планується накладення арешту, та його приналежністю відповідному учаснику кримінального провадження.

У той же час, у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95відсутні особи, яким би оголошувалась підозра.

З наведеного витікає, що стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про накладення у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95 від 15.06.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України арешту на грошові кошти у сумі 114 900 000 грн., які належать ТОВ «Сільпо-Фуд», та знаходяться на банківських рахунках, відмовити.
На ухвалу упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1