Справа №591/4254/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/480/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/4254/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 125 КК України, -

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИЛА:

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років;

- за ч. 1 ст. 125 КК України на у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 07 грудня 2020 року.

Зараховано у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в період з 11 травня 2020 року по 06 грудня 2020 року, включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 04 лютого 2021 року, включно.

Скасовано арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 травня 2020 року.

Вирішено питання про долю речових доказів.

До апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що оскільки обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, знає свідків по кримінальному провадженню, йому загрожує реальне покарання у виді позбавленні волі та тривалий термін, а тому є всі підстави для висновку, що жодний менш суворий запобіжний захід, а ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вислухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти клопотання прокурора, прокурора, який підтримав заявлене клопотання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

За приписами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок, що не набрав законної сили, однак обвинуваченого судом першої інстанції було визнано винуватим у вчиненні сукупності злочинів, як проти життя так і проти здоров?я особи.

Матеріали кримінального провадження містять достатній обсяг доказів, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до переконання про обґрунтованість пред?явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 125 КК України.

Даний висновок узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений фактично позбавив життя особу в умовах очевидності і завдав тілесних ушкоджень особі, яка намагалася захистити загинувшого.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Під час розгляду справи, як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, існують та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , не зменшилися, та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до позиції сторони захисту щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про наявність ризиків об`єктивно спростовує доводи захисника та обвинуваченого про недоведеність підозри та ризиків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення щодо обраного раніше запобіжного заходу.

Отже, колегія суддів вважає, що строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 має бути продовжений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці, тобто до 29 березня 2021 року.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4