Справа № 296/199/20
Вирок
Іменем України

24 грудня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000278 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів, спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 04 липня 2019 року оголошено не було.

18 лютого 2019 року солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

18 лютого 2019 року наказом командира 13 окремого десантно штурмового батальйону (по особовому складу) №6-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 . Того ж дня наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 51 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. ст. 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,49,128,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучатися в межах розташування військової частини (підрозділу), запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год 00 хв по 17 год 00 хв. Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,49,128,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 04 липня 2019 року о 08 год 00 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, перебуваючи за місцем проживання за адресою в АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 17 год 00 хв 09 січня 2020 року, коли прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону, що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 . За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив, проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного злочину визнав в повному обсязі. Пояснив, що 04.07.2019р поїхав з військової частини через морально психологічний стан, спричинений бажанням дружини з ним розлучитися, а в подальшому захворіла його мати (інсульт). З дружиною рідко бачилися, вона не хотіла переїжджати до міста Житомира, з даного приводу були скандали. Поїхав з частини, не повідомивши нікого з командування. До вчиненого ставиться негативно, засуджуючи свою поведінку. Був впевненим в тому, що його не відпустили б з військової частини, тому самовільно залишив місце проходження служби, після чого йому телефонували з частини. 09.01.2020р прибув до військової прокуратури, в подальшому самостійно прибув до військової частини. У вчиненому щиро розкаюється.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.10.2019 року, згідно якого за номером кримінального провадження 0000278 внесено відомості до ЄРДР за фактом самовільного залишення 04.07.2019р військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_2 військовослужбовцем військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_4

копією відповіді командира військової частин НОМЕР_2 полковника медичної служби ОСОБА_6 за №2494 від 29.10.2019р, адресованої прокурору військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенанту юстиції ОСОБА_7 , згідно якої останній повідомляє про те, що солдат з/к в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , 1991 р.н., в період з 04.07.2019р по теперішній час на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не знаходився, за медичною допомогою не звертався.

листом головного лікаря Житомирської обласної психіатричної лікарні № 2 Житомирської обласної ради ОСОБА_8 за №639 від 29.10.2019р, адресованим військовій прокуратурі ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наданням інформації про те, що ОСОБА_4 , 1991 р.н., у період з 04.06.2019р по теперішній час за медичною допомогою та на стаціонарному лікуванні в даному закладі не перебував.

повідомленнями головного лікаря Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради ОСОБА_9 від 04.11.2019р та 06.11.2019р про те, що ОСОБА_4 , 1991 р.н., на обліку в даному закладі не перебуває.

копією акту за результатами проведеного заступником командира 3 десантно штурмової роти з морально психологічного забезпечення лейтенантом ОСОБА_10 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли відсутності на службі військовослужбовця солдата ОСОБА_4 , згідно якого встановлено відсутність навідника зенітного артилерійського взводу солдата ОСОБА_4 на службі 04.07.2019р та невиконання останнім своїх службових обов`язків, передбачених посадою та званням без поважних причин, про свою можливу відсутність командування батальйону солдат ОСОБА_11 не повідомляв, дозвіл на вихід за межі території військової частини не отримував.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, пом`якшуючими обставинами суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Крім того, суд враховує і те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, соціальні зв`язки одружений, думку прокурора, враховуючи також висновок органу пробації про середній рівень ризику вчинення ним повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, проте із встановленням мінімального терміну іспитового строку.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати відсутні. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1