Код суду 233 Справа № 233/1228/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000161 від 15 лютого 2019 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

11 лютого 2019 року, близько 08.00 год., ОСОБА_5 , знаходячись у громадському місці у сквері біля КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інженерна, буд. № 23д, де маючи умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, достовірно знаючи, що за його діями можуть спостерігати сторонні особи, знаходячись у стоячому положенні, зневажаючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, нехтуючи нормами моральності, публічно оголив статевий орган, після чого протягом близько 10 хвилин демонстрував його публічно перед потерпілою ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що 11 лютого 2019 року у ранковий час він прийшов у бесідку, що розташована на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, де став займатися онанізмом, при цьому оголив статевий орган. У цей час до нього підійшли жінки - працівники вказаного центру і зробили зауваження щодо його непристойних дій, але він не реагував. Потім його посварили і він припинив свої дії. Розуміє, що вчинив неправильно і критично ставиться до свого вчинку. Фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив у повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся та просив не карати його суворо.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які суд враховує та бере до уваги:

- протокол огляду місця події від 16 лютого 2019 року, яким було зафіксовано результати огляду ділянки місцевості розміром 5х5 м, яка розташована на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, та на якій розташована бесідка з навісом, де, як пояснила присутня ОСОБА_6 , 11 лютого 2019 року, близько 08.00 год., знаходився ОСОБА_5 та здійснював маніпуляції зі своїм статевим органом, публічно демонструючи його і не реагуючи на її зауваження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2019 року за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого остання на місці розказала та показала обставини подій, які відбулися 11 лютого 2019 року, приблизно о 08.00 год., у бесідці на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, а саме як ОСОБА_5 публічно демонстрував свій статевий орган і не реагував на зауваження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2019 року за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого остання на місці розказала та показала обставини подій, які відбулися 11 лютого 2019 року, приблизно о 08.00 год., у бесідці на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, а саме як ОСОБА_5 публічно демонстрував свій статевий орган і не реагував на зауваження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , під час якого остання на місці розказала та показала обставини подій, які відбулися 11 лютого 2019 року, приблизно о 08.00 год., у бесідці на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, а саме як ОСОБА_5 публічно демонстрував свій статевий орган і не реагував на зауваження, що продовжувалося близько 10 хвилин;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2019 року за участю ОСОБА_5 , під час якого останній на місці розказав та показав обставини подій, які відбулися 11 лютого 2019 року, приблизно о 08.00 год., у бесідці на території КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради, а саме як він публічно демонстрував свій статевий орган і не реагував на зауваження працівників КЗ «Центру обліку бездомних осіб та будинку нічного перебування» Костянтинівської міської ради.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 213 від 21 лютого 2019 року, ОСОБА_5 у період часу, що відповідає інкримінованому правопорушенню, виявляв ознаки легкої розумової відсталості, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, який відповідає інкримінованому діянню, ОСОБА_5 не знаходився у тимчасово хворобливому стані. На теперішній час ОСОБА_5 виявляє легку розумову відсталість, не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку з вирішенням соціальних питань. ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 20 КК України (обмежена осудність).

Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, поведінку обвинуваченого, що передувала події та під час події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і в ході судового розгляду досліджено судом достатньо доказів, які беззаперечно свідчать про пряму причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.1 ст. 296 КК України, так як він умисно грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судимий; перебуває під наглядом у лікаря психіатра з 1976 року; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на диспансерному обліку в ПТД не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; є інвалідом 2 групи; у скоєному щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття у скоєному.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу, оскільки останній має дохід (пенсію), приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченого.
З огляду на викладені обставини, а також враховуючи положення ч.2 ст. 5 КК України, суд вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.
Згідно вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії ,бездіяльність та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч.2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст. 20, ч.2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, даних щодо його особи та висновку судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності обвинуваченого як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 8500,00 грн.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

На підставі ст. 20 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речових доказів по справі немає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя