Справа № 461/5170/20
Провадження № 1-кс/461/4350/20
УХВАЛА
іменем України
29.07.2020 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участі скаржника ОСОБА_3 ,
представника скаржника ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_6 , про скасування постанови слідчого ВРЗуСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 17.06.2020 р. про закриття кримінального провадження № 0000925 від 26.12.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_6 звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 17.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000925 від 26.12.2014 року та матеріали кримінального провадження направити до СУ ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.
В обґрунтування скарги покликається на те, що із оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки слідчим досудове розслідування проведено неповно та поверхнево, слідчий не з`ясував усі фактичні обставини справи, які є предметом розслідування, не провів усі необхідні слідчі дії, спрямовані на повне, об`єктивне і всебічне проведення досудового розслідування, окрім того, не проведено слідчих дій, зазначених в описовій частині ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 09.10.2017 року та ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.08.2016 року, відтак вважає таку постанову необґрунтованою. Зазначає, що слідчим не усунуто розбіжності в показаннях свідків, не проведено слідчих експерементів при відповідних дорожніх умовах та за участю транспортних засобів. Просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його предстаник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили задоволити її з мотивів наведених у ній.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні 08.07.2020 р. проти задоволення скарги заперечив, та пояснив, що оскаржувана постанова від 17 червня 2020 року винесена з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, просив відмовити, з підстав, що скарга подана неналежною особою, яка не має права на подання такої скарги.

Заслушавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_8 , слідчого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000925 від 26.12.2014 року, які були надані з ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області в розпорядження суду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим слідчого ВРЗуСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000925 від 26.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про те, що 26.12.2014 р. о 15.30 год. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківська-Перфецького відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів) за участю автомобіля марки «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 та автомобіля марки «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В результаті ДТП водій автомобіля макри «Фіат Скудо» ОСОБА_6 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.

За наслідками проведеного досудового розслідування, 17 червня 2020 року слідчим ВРЗуСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000925 від 26.12.2014 року, у зв`язку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно із ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень КПК України закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування і прийняття такого рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, що стосуються цього провадження, в їх сукупності.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в ході досудового розслідування не здобуто жодних об`єктивних даних щодо наявності складу кримінального правопорушення. Винесена слідчим постанова відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства і ґрунтується на здобутих доказах.

Слідчий дав належну оцінку зібраним доказам і достатньо обґрунтовано мотивував постанову про закриття кримінального провадження.

В ході досудового розслідування були здійснені наступні процесуальні дії.

Проведено ряд судових експертиз. Проведено допити свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у протоколах допитів покази різняться від першочергових, оскільки на першому допиті вони вказують, що не звертали увагу на світлофорні об`єкти коли йшли по вул. Перфецького у м. Львові, а при повторному допиті за клопотанням адвоката ОСОБА_13 , вони вказали, що бачили на який сигнал світлофора рухався ОСОБА_6 . Крім того, в ході проведення досудового розслідування було призначено та проведено судову автотехнічну експертизу механізму та обставин ДТП, згідно висновку якої № 4824 вбачається, що з технічної точки зору, не має підстав стверджувати про те, що комплекс вихідних даних про обставини зіткнення, заданий водієм ОСОБА_9 (заданий слідством як варіант №1), суперечив результатам судових транспортно-трасологічної експертизи №1/56 та автотехнічної експертизи №3325. 2. З технічної точки зору, комплекс вихідних даних про обставини зіткнення, заданих водієм ОСОБА_6 (заданий слідством як варіант №2), суперечить як результатам транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1/56, так і результатам автотехнічних досліджень, виконаних у висновку №3325 (детально див. висновок). Тому такий комплекс даних (як технічно неспроможний) не використовувався для досліджень, оскільки проведення досліджень по технічно неспроможних даних може призвести до хибних результатів. У дорожній ситуації, заданій слідством у варіанті №1, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути даної ДТП і полягала ця технічна.можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну „небезпека для руху"); 2.3 (підпункту „б" та „д"); 8.1; 8.7; 8.7.3 (підпункту „е") та 8.10 ПДР України (іншими словами, для уникнення даної ДТП, водієві ОСОБА_6 , з технічної точки зору необхідно (і достатньо) було своєчасно зміни сигналів світлофору (жовтого після зеленого та червоного після жовтого) своєчасно зменшувати швидкість руху свого автомобіля «Фіат-скудо» з таким розрахунком, щоб з моменту увімкнення червоного сигналу на світлофорі зупинити свій автомобіль не виїжджаючи за лінію світлофору, встановленого по напрямку руху вказаного транспортного засобу перед виїздом на вул. Кульпарківську. Оскільки водій ОСОБА_6 намагався проїхати через регульоване перехрестя у ситуації, коли на відповідному світлофорі, як задано у варіанті №1 , був увімкнений заборонений сигнал, дії вказаного водія з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну „небезпека для руху"); 2.3 (підпункту „б" та „д"); 8.1; 8.7; 8.7.3 (підпункту „е") та 8.10 ПДР України. При вихідних даних, заданих у варіанті №1, причиною настання ДТП з технічної точки зору, є та обставини, що водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Фіат - Скудо», намагався проїхати через регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

В ході досудового розслідування також було проведено допит свідка ОСОБА_14 з якого вбачається, що 26.12.2014 року близько 15:30 год. він керував автомобілем марки «Москвич» р.н. НОМЕР_3 , крім нього в салоні автомобіля більше нікого не було. Рухався вказаним автомобілем по вул. Кульпарківській у м. Львові в напрямку вул. Городоцької у правій дозволеній смузі для руху, попереду нього рухались два автомобілі, а саме легковий автомобіль марки та номерних знаків не пам`ятає та автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 , а у лівій смузі рухався автобус. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Кульпарківська - Перфецького їм увімкнулось зелене світло на світлофорі і всі перелічені учасники далі продовжили рух через вказане перехрестя. Коли автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 вже був на перехресті з ліва на право на заборонений сигнал світлофора виїхав автомобіль марки «Фіат Скудо» р.н. НОМЕР_2 , який не надав переваги в русі автомобілям, які в цей час на дозволений сигнал світлофора рухались по вул. Кульпарківській, тому в подальшому він побачив, як між автомобілем марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 відбулось зіткнення з автомобілем марки «Фіат Скудо» р.н. НОМЕР_2 . Після цього він зупинився та надав свої дані працівникам поліції, оскільки був свідком вказаної ДТП. Також додав, що коли на світлофорі з червоного сигналу поступово увімкнувся зелений сигнал, то автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 був ще перед перехрестям, тобто на момент проїзду ним вказаного перехрестя деякий час вже був увімкнений зелений сигнал світлофора.

Крім того проведено допит свідка ОСОБА_15 з якого вбачається, 26.12.2014 року близько 15:30 год. він керував автомобілем марки «Мазда 323» р.н. не пам`ятає, крім нього в салоні автомобіля більше нікого не було. Рухався вказаним автомобілем по вул. Кульпарківській у м. Львові в напрямку вул. В.Великого у лівій дозволеній смузі для руху, попереду нього в попутному напрямку автомобілів не було. Під`їхавши до перехрестя вулиць Кульпарківська - Перфецького він зупинився на червоний сигнал світлофора, та з увімкненим лівим покажчиком повороту очікував на зелене світло оскільки йому необхідно було повернути на вул. Перфецького. Коли на його світлофорі увімкнулось жовте світло то він помітив праворуч від себе, що починає рух на вул. Перфецького автомобіль марки «Фіат Скудо», р.н. НОМЕР_4 , далі на світлофорі для нього увімкнулось зелене світло, тобто для учасників руху які були на вул. Кульпарківській, та назустріч йому у лівій смузі рухався автомобіль марки та реєстраційного номеру пригадати не може, а у правій смузі рухався йому назустріч автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 . Коли автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 вже був на перехресті то між ним та автомобілем марки «Фіат Скудо» р.н. НОМЕР_4 відбулось зіткнення. Після цього він зупинився та надав свої дані ОСОБА_9 , оскільки був свідком вказаної ДТП. Також додав, що коли на світлофорі з червоного сигналу поступово увімкнувся зелений сигнал, то автомобіль марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 був ще перед перехрестям, тобто на момент проїзду ним вказаного перехрестя деякий час вже був увімкнений зелений сигнал світлофора.

Крім того на місці пригоди проведено слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , покази яких збігаються з показами водія автомобіля марки «БМВ» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 ..

Крім того на місці пригоди проведено слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , покази яких збігаються з показами водія автомобіля марки «Фіат Скудо», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 .

Також у матеріалах провадження наявний допит свідка ОСОБА_17 , який вказує, що покази які він надавав раніше та слідчий експеримент за його участю дійсно був проведений на місці пригоди і його покази занесені у протокол слідчого експерименту та схему до нього.

В ході досудового розслідування прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_18 винесено постанову від 23.01.2020 р. про скасування рішення слідчого про визнання потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Вказана постанова є чинною та скаржник не надав жодних доказів того, що він її оскаржував.

Крім цього, прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_18 винесено постанову від 23.01.2020 р. про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування виконуючи недоліки які зазначені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.04.2020, яка посилається на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.08.2016 та ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 09.10.2017 р. слідчим проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_19 який під час проведення вказаного експерименту підтримав свої покази які він давав раніше по матеріалах вказаного кримінального провадження, а також слідчий експеримент який теж проводився раніше по матеріалах вказаного кримінального провадження за його участі. Крім цього свідок ОСОБА_19 повідомив, що під час проведення слідчого експерименту йому не потрібно використовувати транспортні засоби, оскільки механізму розвитку ДТП він не бачив. Вказана слідча дія зафіксована на безперервну відеозйомку.

Крім цього проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_20 (попереднє прізвище ОСОБА_21 ), яка під час проведення вказаного експерименту підтримала свої покази які вона давала раніше по матеріалах вказаного кримінального провадження, а також слідчий експеримент який теж проводився раніше по матеріалах вказаного кримінального провадження за її участі. Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_20 повідомила, що не бажає проводити слідчий експеримент із використанням транспортних засобів, оскільки у цьому немає необхідності. Вказана слідча дія зафіксована на безперервну відеозйомку.

Крім цього, слідчий прийшов до переконання, що у проведенні повторного слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 немає необхідності, оскільки у матеріалах вказаного кримінального провадження 18.06.2015 р. проводився слідчий експеримент за його участі.

Під час проведення досудового розслідування слідством не отримано нових даних по яких можна було б провести додаткову судову автотехнічну експертизу, а тому береться до уваги висновок автотехнічної експертизи №3325 від 19.10.2015 р..

Отже, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що з технічної точки зору причиною настання даної ДТП стали дії водія автомобіля «Фіат Скудо» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , які суперечили чинним вимогам ПДР України, а саме: п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну „небезпека для руху"); 2.3 (підпункту „б" та „д"); 8.1; 8.7; 8.7.3 (підпункту „е") та 8.10 та виразилися в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, під час керування автомобілем створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості або до повної зупинки транспортного засобу, при проїзді регульованого перехрестя вулиць Кульпарківська-Перфецького, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора «червоний», що і призвело до зіткнення його автомобіля „Фіат Скудо" реєстраційний номер НОМЕР_2 із автомобілем марки «БМВ Х5» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , а також до отримання водієм ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільне небезпечного діяння, яке містить склад злочину.

Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільне небезпечне діяння визнається злочином.

Елементами складу злочину є: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину. Від сутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.

Відтак, слідчим були встановлені всі необхідні відомості для оцінки обставин.

В постанові детально обґрунтовано рішення з посиланням на докази про відсутність у діях складу кримінального правопорушення.

Наведене свідчить про те, що слідчим було вжито всіх належних та допустимих засобів, у межах наданих йому повноважень, для встановлення дійсних обставин справи та надано об`єктивну оцінку таким. Встановлені обставини справи повністю доведені належними засобами доказування, які не викликають сумніву.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що слідчим вжито всіх вичерпних заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи, а також встановлення об`єктивної істини у справі. Слідчий у судовому засіданні спростував доводи викладені в скарзі.

З урахуванням викладеного, а також відсутності обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, не встановлено. Висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000925 від 26.12.2014 року скаржник ОСОБА_6 не є заявником по вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до постанови прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_22 від 23.01.2020 р. про скасування рішення слідчого про визнання потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , останній втратив свій статус потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

Скаржник є особою, яка у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000925 від 26.12.2014 року, має статус свідка, тобто неналежним суб`єктом права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

З огляду на викладене у слідчого судді відсутні підстави для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статті може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого ВРЗуСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 17.06.2020 р. про закриття кримінального провадження № 0000925 від 26.12.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1