Справа № 761/498/21
Провадження № 1-кс/761/1203/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001110,

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2020 задоволено клопотання прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0001110 від 03.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , що був вилучений 02.12.2020 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Заявник вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки власник майна - ОСОБА_4 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, а арешт належного йому майна порушує Конституційні права останнього.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2020 в рамках кримінального провадження №0001110 від 03.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Українинакладено арешт на автомобіль марки Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , що був вилучений 02.12.2020 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 09.12.2020, підставою для накладення арешту слугувало те, що спірний автомобіль, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він містить на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, тобто арешт накладено на підставі ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, оскільки таке майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна так і в судовому адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а також відсутні данні, що спірний автомобіль втратив статусу речового доказу.

Доводи заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не є підозрюваним не спростовують висновку слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Таким чином, оскільки ні в клопотанні про скасування арешту майна ні в судовому засіданні заявником не доведено, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді решту майна відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України, також не надано даних, які б свідчили про необґрунтованість накладеного арешту, підстав вважати ухвалу слідчого судді необґрунтованою у суду не має, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2020 у кримінальному провадженні №0001110.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.02.2021

Слідчий суддя