Справа № 991/7254/20
Провадження1-кс/991/7453/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

детектива ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016.

Обставини, на які посилається особа, яка подала клопотання.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 у справі №991/2266/20 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкти нерухомості, які належать ОСОБА_6 , серед яких квартири, нежитлові приміщення, машиномісце, частина земельної ділянки, які розташовані в місті Одесі та Одеській області.

Адвокат вважає, що існують обставини, які дають підстави для скасування арешту, оскільки арешт був накладений необґрунтовано, з наступних підстав.

1.Слідчий суддя, яким постановлено ухвалу про арешт майна, не мав права брати участь у цьому кримінальному провадженні, оскільки стосовно нього в цьому кримінальному провадженні на момент ухвалення рішення існували обставини, за яких слідчий суддя був зобов`язаний взяти самовідвід. Такими обставинами адвокат вважає те, що цивільна дружина судді була захисником однієї з посадових осіб АТ «ОПЗ».

2.Підозра стосовно ОСОБА_7 не була вручена у порядку передбаченому КПК України, а тому він не набув процесуального статусу підозрюваного. Захисник вказує, що органу досудового розслідування на момент складення повідомлення про підозру ОСОБА_7 було достеменно відомо про те, що він є особою, яка з 29.11.2019 проживає за кордоном, а тому слідчий орган був зобов`язаний керуватись вимогами ч. 7 ст. 134 КПК України. Вважає, що формальна реєстрація місця проживання ОСОБА_7 не може бути використана для визначення його реального місця проживання та для обмеження прав ОСОБА_7 щодо належного повідомлення про підозру та обмеження його в цьому.

3. Підозра стосовно ОСОБА_7 є необґрунтованою. Повідомлення про підозру містить перелік начебто незаконних дій, які були вчинені ОСОБА_7 , однак усі перелічені діє є звичайними діями, які вчиняє особа, яка керує власним бізнесом, відповідають діючому законодавству України та є цілком законними. Посилання у повідомленні про підозру на укладення фіктивних чи удаваних договорів є безпідставним та надуманим.

4.Арештоване майно не є предметом спецконфіскації. Підставою для арешту майна стало припущення про те, що кошти для придбання цього майна ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_7 , який у свою чергу отримав їх внаслідок вчинення кримінального правопорушення, стосовно якого було складено повідомлення про підозру. Згідно пред`явленої підозри, ОСОБА_7 не підозрюється в отриманні неправомірної вигоди, отже відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_7 гроші, отримані внаслідок вчинення злочину.

5.Недоведеність стороною обвинувачення обізнаності ОСОБА_6 про те, що майно, яке вона придбала, було набуте внаслідок вчинення злочину. Захисник вказує, що майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, було набуте у власність у період 2000-2015 років, тобто не відноситься до періоду, який є предметом розслідування. А окремі об`єкти нерухомості були набутими фізичними особами - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому не можуть підлягати спеціальній конфіскації.

На підставі зазначеного, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати повністю арешт із забороною відчуження та розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 у справі №991/2266/20 на майно, яке належить ОСОБА_6 .

Позиція учасників провадження в судовому засіданні.

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання і просив про задоволення клопотання з підстав, наведених у ньому.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 та детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання. Пояснили, що слідчим суддею вірно встановлено можливість спеціальної конфіскації майна, а тому відсутні підстави для скасування такого рішення. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Встановлені слідчим суддею обставини справи, оцінка та мотиви слідчого судді.

Детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000380 від 20.10.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України, у якому одним із підозрюваних є ОСОБА_7 . Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюють прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У цьому кримінальному провадженні, 05.03.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у тому, що він діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, вчинив пособництво службовим особам АТ «ОПЗ» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зловживанні своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для компанії Newscope Estates Limited, чим спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам юридичної особи - ПАТ «ОПЗ».

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 у справі №991/2266/20, провадження №1-кс/991/2315/20, накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкти нерухомості, які належать ОСОБА_6 , а саме:

-квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

-нежитлове приміщення (горище), як підсобне приміщення до квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;

-нежитлове горищне приміщення, 1-горище літ. "А", за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-квартира за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-машиномісце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_5 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-нежитлові приміщення №4 за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-одна друга частина нежитлового приміщення №3 за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-одна друга частина земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер: :01:001:2216;

-одна друга частина об`єкту нерухомого майна до якого входять: дачний будинок; огорожа; мощення, за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27;

-машиномісце НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-квартира за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_8 , матір`ю якої є ОСОБА_6 . Таким чином, арешт накладений на майно, що перебуває у власності тещі підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 .

З ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 вбачається, що арешт на майно ОСОБА_6 накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації. В ухвалі зазначено про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та встановлено наявність підстав для висновку, що майно на яке накладено арешт, може підлягати спеціальній конфіскації.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 14.07.2020 у справі №991/2266/20, провадження №11-сс/991/590/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 , подану в інтересах ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020, якою накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , залишено без змін.

Положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Мотивуючи подане клопотання, представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 зазначає, що рішення про застосування арешту майна прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації. Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України (у редакції, чинній на час вчинення злочину), спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення злочину, передбаченого статтею 354 та статтями 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 розділу XVII Особливої частини цього Кодексу, або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого зазначеними статтями.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином та передбачає покарання в тому числі у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Вбачається, що при постановленні рішення про арешт майна слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 набула нерухоме майно, на яке прокурор просив накласти арешт, від підозрюваного ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 , за кошти, які їй були надані самим підозрюваним, що в свою чергу були отримані останнім внаслідок протиправної діяльності, при цьому ОСОБА_6 знала або повинна була і могла знати, що зазначене нерухоме майно було одержано внаслідок вчинення злочину.

Висновок щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щодо наявності підстав вважати, що майно ОСОБА_6 , на яке накладено арешт, може підлягати спеціальній конфіскації підтверджений ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 14.07.2020.

Із ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційна скарга представника ОСОБА_12 , яка подана в інтересах ОСОБА_6 була подана з підстав, аналогічних тим, що наведені в клопотанні адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, що розглядається в цій судовій справі, а саме, в якості підстав зазначається: слідчий суддя за відсутності доказів дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, існування якої б давало підстави для застосування спеціальної конфіскації; арешт накладено на майно, яке не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки воно не належить підозрюваному ОСОБА_7 , а є власністю ОСОБА_6 , яка не підозрювана і набула його як добросовісний набувач; не враховано, що ОСОБА_7 оплатив вартість частини майна (дольова участь у будівництві) та набув право власності на частину майна ще до подій описаних в кримінальному провадженні, тому майно не може вважатися таким, що набуте злочинним шляхом; ухвала про арешт майна постановлена суддею, який підлягав самовідводу. Вказані обставини були предметом розгляду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду і їм надана оцінка при ухваленні рішення, а тому не є новими обставинами.

Окрім зазначеного, як на підставу для скасування арешту майна, заявник посилається на те, що підозра стосовно ОСОБА_7 не була вручена у порядку передбаченому КПК України, в зв`язку з чим, на думку сторони захисту, ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного. Однак слідчий суддя не погоджується з такою позицією захисника. Спосіб вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 та обставини набуття ним статусу підозрюваного у кримінальному провадженні було предметом розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 20.04.2020 у справі №991/3441/20, провадження №1-кс/991/3544/20, при обранні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При постановленні вказаного рішення слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення дотримано норми Кримінального процесуального кодексу України щодо вручення повідомлення про підозру, і ОСОБА_7 05.03.2020 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000380. В ході розгляду клопотання стороною захисту не було надано слідчому судді доказів, які б спростовували вказаний висновок.

Звертаючись із клопотанням про скасування арешту майна, адвокат ОСОБА_3 не навів нових обставин, які ще не були предметом дослідження слідчого судді або суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про накладення арешту на майно та які б вказували на необґрунтованість арешту майна. Під час розгляду клопотання стороною захисту не було надано слідчому судді доказів, які б спростовували факти купівлі ОСОБА_6 у 2016 році майна, на яке накладено арешт у свого зятя - підозрюваного ОСОБА_7 за кошти, які б відповідали її доходам. Наведені в клопотанні доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що арештоване майно не може підлягати спеціальній конфіскації, не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають встановленим слідчим суддею та судом апеляційної інстанції обставинам кримінального провадження та нормам КПК України.

Доданий до матеріалів справи прокурором протокол обшуку від 20.02.2016, який був проведений за адресою: АДРЕСА_10 , в приміщеннях, які перебувають у власності ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000380, свідчить про те, що вона на момент набуття у власність нерухомого майна у 2016 році була обізнаною про здійснення розслідування у даному кримінальному провадженні. Про вказане свідчить наявні у протоколі обшуку від 20.02.2016 відомості про перебування ОСОБА_6 на час проведення обшуку у вказаних приміщеннях та про вручення їй ухвал слідчих суддів №1-кс/523/355/16, №1-кс/523/354/16, №1-кс/523/350/16, на підставі яких здійснювався обшук. Таким чином, ОСОБА_6 була обізнаною про обставини, які є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні та знала або повинна була знати про злочинне походження коштів, отриманих нею від ОСОБА_7 у власність і за які вона придбала майно, на яке накладено арешт; при цьому доказів що придбане таким чином майно відповідає її доходам, слідчому судді не надала.

Слідчий суддя не погоджується з позицією адвоката ОСОБА_3 відносно того, що арештовані об`єкти нерухомого майна не можуть підлягати спеціальній конфіскації, з підстав того, що вони були набутими у власність фізичними особами - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період, за який органом досудового розслідування не здійснюється розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення (2000-2015 роки), оскільки у даному випадку має значення лише час набуття ОСОБА_6 у власність таких об`єктів нерухомого майна у 2016 році за кошти, ймовірно здобуті злочинним шляхом. Отже такі посилання адвоката є безпідставними.

Також слідчий суддя не погоджується із аргументами захисника про те, що слідчий суддя ОСОБА_13 , яким 20.03.2020 постановлено ухвалу про арешт майна, на момент постановлення рішення підлягав самовідводу. Дійсно, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 04.05.2020 у справі №991/3445/20 задоволено заяву адвоката ОСОБА_15 про відвід слідчого судді ОСОБА_13 від розгляду клопотання прокурора про встановлення строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016. Проте вказана ухвала постановлена після розгляду слідчим суддею ОСОБА_13 20.03.2020 клопотання прокурора про арешт майна, належного ОСОБА_6 .

Крім того, з матеріалів клопотатння вбачається, що у подальшому іншими слідчими суддями Вищого антикорупційного суду ОСОБА_16 12.05.2020 у справі №991/3599/20, ОСОБА_17 16.09.2020 у справі №991/7640/20 було відмовлено у задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_18 про відвід слідчого судді ОСОБА_13 від участі у розгляді клопотання про продовження строку дії обов`язків та у задоволенні заяви судді ОСОБА_13 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016.

Заявлені відводи були мотивовані тим, що ОСОБА_19 , яка є дружиною слідчого судді ОСОБА_13 , на підставі договору про надання професійної правничої допомоги з 01.11.2019 по 05.12.2019 здійснювала захист посадової особи АТ «ОПЗ» ОСОБА_20 . Однак ОСОБА_20 є підозрюваним у іншому кримінальному провадженні, а саме у кримінальному провадженні №0000338, що також розслідується за обставинами можливого вчинення кримінальних правопорушень службовими особами АТ «ОПЗ». Наведені обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про відсутність підстав вважати, що слідчий суддя ОСОБА_13 вирішуючи питання щодо арешту майна 20.03.2020 у кримінальному провадженні № 0000380, був обізнаний про такі обставини, а також що дані обставини свідчать про його неупередженість, могли вплинути на суть прийнятого рішення, внаслідок чого підлягав відводу.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку (1) що адвокат подаючи клопотання про скасування арешту майна, намагається таким чином забезпечити черговий перегляд ухвали слідчого судді, накладений ухвалою слідчого судді від 20.03.2020 (2) арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , є обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Слідчий суддя також враховує і те, що питання про скасування арешту майна відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України також уповноважений вирішувати суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд. Зокрема, суд скасовує арешт майна у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зважаючи на те, що представник власника майна не довів наявність обставин, які б підтверджували необґрунтованість арешту майна, клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 22, 26, 170, 174, 309, 369-372, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 у справі № 991/2266/20.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1