ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000354 від 09.09.2019 року за апеляційною скаргою заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки.

ЄУНСС: 723/5092/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Номер провадження: 11-кп/822/328/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
Заставу, внесену за ОСОБА_6 заставодавцем ОСОБА_9 23 грудня 2019 року, в розмірі 160 560 гривень 00 копійок повернуто заставодавцю ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати за проведення експертиз у сумі 11 461 гривень 49 копійок на користь держави.
Вирішено питання речових доказів.
Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_6 09.09.2019 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки « Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 Королівства Великобританії, рухався по вул. Куза А., в смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, зі сторони вул. Буковинської, в напрямку м. Сторожинець, на швидкості не менше 122, 1 км/год., що перевищує допустиму 50 км/год. в межах населеного пункту.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з провулку Пушкіна та проїжджаючи ділянку дороги з ґрунтово-гравійним покриттям, яка має заокруглення вліво, водій ОСОБА_6 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не обрав безпечну швидкість руху та неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, змінив напрямок руху вліво, не переконавшись при цьому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де в стані юзу допустив зіткнення з квадроциклом під керуванням малолітнього водія ОСОБА_10 , який виїхав з провулку Пушкіна, на вул. Куза А. та зупинився в межах смуги руху в напрямку вул. Буковинської.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому водію квадроцикла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 92 від 08.10.2018 року, спричинено смерть, яка настала від закритої внутрішньочерепної травми з забоєм речовини головного мозку та субарахноїдальних крововиливів.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.4, 31.1 та 31.4.5 (г), які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), які лише сприяли порушенню вищевказаних норм, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001р. та введених в дію з 01.01.2002р.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду 1 інстанції, прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи кваліфікацію дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, вважає вирок таким, що не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання. Просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що всупереч вимогам ст. 65 КК України, приймаючи рішення про застосування вимог ст. 75 КК України, судом належним чином не взято до уваги те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до необережних тяжких злочинів та в результаті його вчинення були заподіяні непоправні тяжкі наслідки у виді смерті малолітньої дитини ОСОБА_10 . Вважає, що щире каяття та відшкодування завданого збитку значною мірою не впливають на зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину, оскільки будь-яке грошове відшкодування не усуне заподіяної шкоди та не зменшить тяжкість вчиненого злочину. Крім того, судом не було в повному обсязі ураховано те, що даний злочин ОСОБА_6 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, із порушенням ряду вимог ПДР України.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано заперечення, у якому останній вказує на те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а вирок районного суду щодо його підзахисного є законним та обґрунтованим.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що прокурором в апеляційній скарзі не заперечується кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, а також доведеність його вини у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_10 , а іншими учасниками вирок районного суду не оскаржувався, то колегія суддів такі обставини не переглядає, вважає їх доведеними та не наводить доводів на їх підтвердження.

Аналізуючи вирок районного суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також молодий вік обвинуваченого. Крім того, вказав на необережну форми вини вчиненого злочину та врахував позитивні дані про особу обвинуваченого. Також послався і на думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила суд не позбавляти обвинуваченого волі.

З такою позицією районного суду не погоджується колегія суддів, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, та завдані діями обвинуваченого тяжкі наслідки.

Зважаючи на те, що хоча обвинуваченим і вчинено необережний злочин, проте він відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3-ох до 8-ми років, вчинений ним із перевищенням швидкості більше ніж на 70 км/год. в межах населеного пункту, що у поєднанні з іншими численними порушеннями і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої малолітній дитині ОСОБА_10 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, тобто наслідки є незворотними.

Таким чином, поза увагою районного суду залишилось те, що обвинувачений діючи самовпевнено, порушуючи численні вимоги Правил дорожнього руху України, піддаючи тим самим ризику як своє, так і життя інших учасників дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, у результаті чого було спричинено непоправні у будь-який можливий спосіб наслідки від злочину, смерть малолітньої дитини ОСОБА_10 ..

За таких обставин, враховуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Враховуючи вищенаведене вирок районного суду, у відповідності до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст. 413, ст. 414 КПК України, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання, підлягає скасуванню з винесенням нового.

Разом з тим, приходячи до висновку про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає, що встановлені по справі обставини дають підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України, колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність встановлених по справі обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Апеляційною інстанцією встановлено та матеріалами провадження доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, визнав факт вчиненого ним кримінального правопорушення, дійсно, відверто, а не уявно визнав свою провину, виявив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Крім цього, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав покази з приводу обставин вчиненого. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у потерпілої ОСОБА_11 немає. Остання просила його суворо не карати.

Разом з тим, ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках не перебуває, останній після ДТП не залишав місце пригоди.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що в свою чергу дає суду можливість для застосування вимог ст. 69 КК України, при призначенні основного виду покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із грубим порушенням численних пунктів Правил дорожнього руху, та в результаті яких настала смерть особи, колегія суддів вважає, що виправлення обвинувачення ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі, проте нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 286 КК України із позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і ухвалити новий вирок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, в частині призначеного йому покарання скасувати та в цій частині ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Взяти під варту ОСОБА_6 в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 16 липня 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання ОСОБА_12 зарахувати строк попереднього ув`язнення: з з 09.09.2019р. по 06.11.2019р., а також з 21.11.2019р. по 24.12.2019р.

В решті вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2020 року залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3