Провадження № 1-кп/734/178/20 Справа № 734/1728/20
В И Р О К

іменем України

20 липня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001897, відомості про яке внесені 13 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ангелівка Заліщицького району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військове звання солдат, військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (у період із 26 листопада 2019 року до 25 березня 2020 року), зареєстрованого і жителя АДРЕСА_2 , жителя, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

25 листопада 2019 року ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлений зі збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_1 . Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту. Відтак, із 25 листопада 2019 року, тобто з дня відправлення солдата ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , той набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, і з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової строкової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 листопада 2019 року № 240 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального курсу (підготовки (перепідготовки) сержантів базового та середнього рівня) школи танкістів військової частини НОМЕР_1 . Згідно з вимогами вимог п.п. 1, 2 і 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. Згідно з вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, що визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Відповідно до ст.ст. 4, 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 № 1126-VII, із 17 березня 2014 року в Україні почав діяти особливий період, що діє до цього часу. Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, під час переміщення зі збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити строкову військову службу та, маючи реальну можливість для цього, приблизно о 08.30 годині 26 листопада 2019 року, перебуваючи на залізничному вокзалі «Південний» у м. Києві, вул. Георгія Кірпи, 4, без відповідного дозволу командирів (начальників) залишив військову команду та у той же день, - 26 листопада 2019 року, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 березня 2020 року № 77 солдата ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Солдат ОСОБА_3 , будучи незаконно відсутнім на військовій службі у період із 26 листопада 2019 року до 25 березня 2020 року, обов`язки військової служби не виконував, про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Військовослужбовець ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині першій цієї статті.

25 червня 2020 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до правових норм ст. 472 КПК України. За вказаною угодою прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для кримінального провадження обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Угода від 25 червня 2020 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши позиції прокурора ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 25 червня 2020 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду від 25 червня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя