Справа 350/1072/20
Номер провадження 1-кп/350/146/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000195, яке внесене в ЄРДР 18 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Берлоги та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, з повною середньою освітою, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші, на території природо-заповідного фонду.

Злочин вчинено за наступних обставин.

17 липня 2020 року приблизно о 18 годині, перебуваючи в урочищі Лани поблизу с. Сваричів у межах Сваричівської сільської ради, діючи умисно, ОСОБА_3 , не маючи спеціального дозволу на користування ділянкою надр, що передбачено статтею 19 Кодексу України про надра, трактором Т-40, номерний знак НОМЕР_1 з причепом до нього, номерний знак НОМЕР_2 , які на праві власності належать ОСОБА_6 , який не був обізнаний з його злочинним наміром, не перебував з ним у злочинній змові, приїхав на берег ріки Лімниця у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів шириною 100 м», створеного рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 15 січня 1979 року № 13 «Про затвердження заповідних урочищ та заказників місцевого значення», що згідно ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» є об`єктом природно-заповідного фонду. Там разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не були обізнані з його злочинним наміром та не перебували у злочинній змові, завантажили за допомогою лопат на причеп вищевказаного трактора, піщано-гравійну суміші об`ємом 1,84 м3, в якій відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-281МРВ/20 кількість гравію становить не менше 48,8 %, і яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» належить до корисних копалин загальнодержавного значення, та попросив ОСОБА_6 вивезти гравій з місця забору.

Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 240 КК України, оскільки він здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші, на території природо-заповідного фонду.

Свою вину у вчиненні злочину обвинувачений визнав повністю та пояснив, що злочин ним вчинено при викладених вище обставинах. Дійсно 17 липня цього року він попросив свого свата та своїх зятів допомогти йому привезти з річки Лімниця трохи шутру, щоб залити бровку на своєму подвір`ї, оскільки під час повені вода повністю затопила його домоволодіння. При цьому він запевнив свата і зятів, що сільський голова дозволив йому з річки набрати шутру, як потерпілому від повені. Про те, що забір гравію з річки Лімниця заборонений і за це наступає кримінальна відповідальність йому не було відомо. На даний час у вчиненому щиро розкаюється і запевняє, що більше ніколи не буде вчиняти злочинів.

Просить про проведення скороченого судового слідства у справі, оскільки повністю розуміє суть обвинувачення, визнає достовірними та допустимими всі зібрані у ході досудового розслідування докази, розуміє наслідки скороченого судового слідства щодо неможливості оспорення доказів, що підтверджують обставини вчинення злочину у апеляційному порядку.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення злочину, їх добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд приймає до уваги, що він вчинив нетяжкий злочин та особу винного, те що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає, а обставинами, що пом`якшують покарання визнає його щире розкаяння у вчиненому та сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, повне відшкодування заподіяної навколишньому природному середовищу злочином шкоди.
Відповідно до п. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Більш суворий вид покарання, з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З урахуванням особи винного та всіх обставин справи суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції статті 240 ч. 3 КК України

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та вважає за можливе ухвалити рішення про звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Обвинуваченому у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Прокурор не заявляв клопотання про забезпечення кримінального провадження шляхом обрання обвинуваченому запобіжного заходу, тому відсутні підстави обирати йому запобіжний захід до вступу вироку у законну силу.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в доход держави процесуальні витрати.

Керуючись статтями 368 - 369, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 240 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання - обмеження волі строком два роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
Періодично, один раз на місяць, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: трактор Т-40, н.з. НОМЕР_3 з причепом н.з. НОМЕР_2 , які передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , повернути власнику, піщано-гравійну суміш об`ємом 1,84 м3, яка зберігається на території Рожнятівського ВП ГУНП в області; взірці піщано-гравійної суміші з причепа н.з. ИЕ5953 трактора Т-40, н.з. НОМЕР_3 , та взірці піщано-гравійної суміші з свіжовиритої ями, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області конфіскувати в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_3 1634 гривень 50 копійки витрат на проведення експертизи.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1