УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено в.о. прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000214 від 15.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим слідством встановлено, що у період часу з вересня 2019 року, більш точний час під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, по 22.07.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , займалися сутенерством, вчиняючи дії по забезпеченню заняття проституцією ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та невстановлених на теперішній час інших повій при наступних обставинах.

Так, починаючи з вересня 2019 року, більш точний час під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, за оголошенням із пропозицією роботи, під якою заздалегідь малося на увазі заняття проституцією, розміщеними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в мережі Інтернет на сайті «http://odessa.ukrgo.com/» за вказівкою ОСОБА_5 зателефонували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені на теперішній час повії, яким у розмові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що для них є пропозиція високооплачуваної роботи, яка полягала у надані сексуальних послуг за грошову винагороду та запрошено їх на співбесіду в приміщення створених та утримуваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 місць розпусти за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені на теперішній час повії прибули на співбесіду в приміщення вказаних місць розпусти, де їх зустріли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, діючи за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_5 , під час спілкування із вказаними повіями домовилася про зайняття останніми наданням сексуальних послуг за грошову винагороду, тобто проституцією, під їх сутенерством.

Відтак, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винаймала квартиру АДРЕСА_3 , у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та здійснювала орендну плату грошима, які здобути злочинним шляхом, а саме від зайняття сутенерством.

Крім цього встановлено, що 22.07.2020 ОСОБА_7 , через охоронця на ім`я ОСОБА_13 , передала грошові кошти в сумі 1100 гривень ОСОБА_12 , в якості плати за оренду приміщення. Водночас, під час досудового слідства стало відомо, що гроші які ОСОБА_7 уплатила ОСОБА_12 здобуті злочинним шляхом.

На стадії досудового слідства допитано свідка ОСОБА_12 , який повідомив інформацію, яка викладена вище, та виявив бажання долучити до матеріалів досудового слідства грошові кошти в розмірі 1100 гривень, які отримав від ОСОБА_7 . Відтак, 24.07.2020 слідчим СУ ГУНП в Одеській області проведено огляд речей, а саме грошових коштів в сумі 1100 гривень, купюрами номіналом 500 гривень в кількості 2 штук (№АА7127254, ЛЗ5954910), 100 гривень (№МЛ9843543), які вилучені та в подальшому постановою слідчого долучені до матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладені арешту, оскільки є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені грошові кошти, є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Власник майна, відповідно до заяви слідчого, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені грошові кошти, можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом, зокрема, отримані від надання сексуальних послуг.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речей речовими доказами та доручення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 24.07.2020 року, вилучені грошові кошти визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000214 від 15.01.2020 року.

Також, вищевказане майно необхідне для проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також відомостей, які можуть бути в подальшому використані як докази.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень та необхідних слідчий дій з вказаним майном. Крім того, не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зміни або знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено в.о. прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000214 від 15.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною розпорядження та користування, вилучене 24.07.2020 року в ході огляду, а саме на: грошові кошти в сумі 1100 гривень, купюрами номіналом 500 гривень в кількості 2 штук (№АА7127254, ЛЗ5954910), 100 гривень (№МЛ9843543).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1