Справа № 199/163/20
ВИРОК
іменем України
18.01.2021 місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001777 від 20.10.2019 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця райгоспу «Переможець» Якимівського району Запорізької області, громадянина України, освіта повна середня, вдівця, пенсіонера, працюючого трактористом в ТОВ «Будінвест Інжиніринг», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (згідно зміненої редакції обвинувального акта від 22.12.2020),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_5 , представника потерпілого (цивільного позивача) адвоката ОСОБА_6 , захисника (представника цивільного відповідача) адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин за наступних, встановлених судом обставин.
Так, 20.10.2019 близько 14:30 години ОСОБА_3 готував їжу на кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
20.10.2019 приблизно о 14:35 годині до спальної кімнати, що знаходиться через коридор від зазначеної кухні, увійшов ОСОБА_5 , який також постійно проживає за вищевказаною адресою та у зв`язку з давно сталими неприязними стосунками, заснованими на побутовому рівні, мав погані взаємовідносини з ОСОБА_3 .
Перебуваючи у вказаному будинку, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вкотре зав`язалася суперечка, яка швидко переросла у сварку. В результаті сварки, виказуючи взаємні образи в бік один одного, ОСОБА_5 вийшов зі спальної кімнати до коридору, який межує з кухнею. В цей час, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 раптово винник злочинний умисел, направлений на спричинення останньому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 20.10.2019 приблизно о 14:37 годині ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 , схопив зі столу, який знаходився в цій же кімнаті, у праву руку кухонний ніж з біло-синьою рукояткою та направився у коридор до ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_3 , знаходячись в коридорі на відстані витягнутої руки обличчям до ОСОБА_5 , утримуючи в правій руці за рукоятку паралельно підлозі кухонний ніж, підійшов до останнього та завдав йому один тичковий удар вказаним ножем в область передньої поверхні правого стегна.
В цей час, намагаючись захистити себе та уникнути подальшого спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 схопив у праву руку черевик, який знаходився поряд на підлозі та, замахнувшись, здійснив спробу вдарити ним ОСОБА_3 в область голови.
Проте ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи утримувати у правій руці за рукоятку кухонний ніж, стоячи навпроти ОСОБА_5 , наніс останньому один удар у напрямку зліва направо в область грудної клітини ліворуч.
Після цього ОСОБА_5 , отримавши вказані ножові поранення, пішов до сусіда - ОСОБА_8 , який проживає поряд за адресою: АДРЕСА_3 та попрохав викликати медичну допомогу.
В свою чергу, ОСОБА_3 , вважаючи свої дії, направлені на спричинення ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, доведеними до кінця, залишився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;
- колото-різаного поранення правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто як такі, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що він частково визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та показав, що він мешкав разом з потерпілим за адресою: АДРЕСА_1 більше 20 років. Між ним та потерпілим ОСОБА_5 відносини були погані, оскільки потерпілий зловживав спиртними напоями, через що були постійні конфлікти. Дана подія відбулася у неділю, після того, як він закінчив працювати близько обіду та повернувся додому. Перебуваючи в будинку, він не знав, чи знаходиться вдома потерпілий. Двері з кухні були відчинені, це йому не сподобалося, він голосно крикнув зачинити двері, їх ніхто не зачиняв, а тому він із силою хлопнув дверима та пішов на кухню готувати їжу. Коли він перебував на кухні, до неї вбіг ОСОБА_5 в п`яному виді і почав бити його по голові одразу і без слів, без словесної перепалки, оскільки, як він гадає, йому не сподобалося, що він грюкнув дверима. В цей момент він наніс ОСОБА_5 удар ножем в ногу, щоб зупинити потерпілого. Тримаючи ніж у руці, він розумів, що наносить удар в ногу, але думав, що тяжких наслідків не буде, оскільки місце, куди він збирався наносити удар, м`яке. Вважає, що потерпілий не відчув вказаний удар ножем в ногу, оскільки був п`яний. Після того, як він наніс удар потерпілому ножем в ногу, ОСОБА_5 схопив його обома руками за сорочку і завалив на підлогу, впавши на нього зверху. В цей момент ніж перебував у його правій руці. Весь час перебування на підлозі ніж не випускав з рук, тримаючи його. Коли потерпілий впав на нього, він намагався вирватися з-під потерпілого, почав задихатися, оскільки має проблеми з легенями. Яким чином потерпілий отримав тілесне ушкодження в області грудної клітини, пояснити не може, наполягаючи на тому, що він умисно не наносив удар ножем потерпілому в область груді, тим більше стоячи. Після цього потерпілий підвівся та почав кликати ОСОБА_9 , побіг до своєї кімнати. Про те, що ОСОБА_5 поранений, він зрозумів, коли побачив плями крові на підлозі. Дану кров прибрав ганчіркою, щоб не розносити її по хаті. Припускає, що тілесне ушкодження в області грудної клітини потерпілого могло бути отримано останнім в той час, коли вони лежали на підлозі. Він не намагався надати потерпілому допомогу та не викликав швидку, оскільки спочатку не розумів, які травми отримав ОСОБА_5 . Чув лише те, що потерпілий пішов до сусідів. Обвинувачений заявив про те, що шкодує про вчинене, розуміє наслідки своїх дій та готовий нести відповідне покарання.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_5 показав, що він проживав в одному буднику за адресою: АДРЕСА_1 разом із обвинуваченим ОСОБА_3 , який є колишнім співмешканцем його тещі. 20.10.2019 після обіду за вищевказаною адресою ОСОБА_3 влаштував конфлікт, в ході якого почав висловлювати на його адресу нецензурну лайку, на що він зробив йому зауваження, попросив замовчати, бути тихішим. Після цих слів ОСОБА_3 схопив кухонний ніж, який знаходився в кухні вказаного будинку, та, стоячи до нього обличчям, тримаючи ніж в правій руці, вдарив його ножем в область правої ноги вище коліна. В цей момент він відійшов до порога та спитав ОСОБА_3 , навіщо він його ріже? Почав відмахуватися від нього черевиком. Після цього ОСОБА_3 , стоячи до нього обличчям, наніс йому другий удар ножем, який тримав в правій руці, в область серця, після чого він вибіг на подвір`я, розуміючи, що слабне. Побачивши сусіда, попрохав останнього викликати швидку допомогу, після чого почав втрачати свідомість.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на тому, що всі удари ножем обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому з положення стоячи, в тому числі і в груду клітину, він обвинуваченого не хватав за сорочку та не падав з ним на підлогу, не отримував другий удар ножем саме з положення лежачі на підлозі, а черевиком лише відмахувався від ОСОБА_3 після отримання ножового поранення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_5 є її чоловіком. 20.10.2019 вона поїхала з сином до перукарні, а чоловік пішов додому. Вона телефонувала чоловіку, але він не брав слухавку. Потім слухавку взяв сусід та повідомив, що чоловіка порізали, в результаті чого вона повернулася додому. Коли вона приїхала додому, ОСОБА_5 лежав на траві біля сусіда, був весь у крові та без свідомості. На тілі чоловіка побачила поранення з лівого боку. Свідок зазначила, що між ОСОБА_3 та її родиною постійно відбувалися конфлікти. ОСОБА_3 проживав разом з ними за вищевказаною адресою лише тому, що у нього з її матір`ю є спільна донька.

Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_8 показав, що 20.10.2019 близько 16:00 години його батько повідомив, що із потерпілим ОСОБА_5 щось трапилося. Він вийшов на подвір`я та побачив потерпілого, який був у крові та з пораненнями в області стегна та грудної клітини. Потерпілий щось казав йому, але він не розумів, бо у потерпілого була нерозбірлива мова. В результаті цього він викликав швидку допомогу. Свідок повідомив, що у потерпілого з обвинуваченим до цієї події були неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що очевидцем обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілим він не був, але йому відомо, що у потерпілого з обвинуваченим були натягнуті відносини у зв`язку з тим, що потерпілий зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її батьком та характеризує його з позитивної сторони.

У відповідності до протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 20.10.2019 встановлено та оглянуто місце вчинення злочину приміщення будинку АДРЕСА_1 . Увійшовши до приміщення прямо знаходиться коридор, в якому ліворуч розташоване ванне приміщення, праворуч приміщення кухні, прямо по коридору мається прохід до кімнат № 1, 2, 3. В кухні розташований стіл, на якому є продукти харчування, посуд, столові ножі, серед яких мається ніж загальною довжиною 230 мм, довжиною клинка 123 мм, на клинку мається нашарування буро-червоного кольору, руків`я ножа виготовлено з полімерного матеріалу синьо-білого кольору. Біля даного столу знаходиться стілець, на якому є одяг: сорочка синьо-білого кольору у клітку, спортивні штани темно-синього кольору, які належать ОСОБА_3 . Пройшовши по коридору, біля входу до кімнати № 2, на поверхні підлоги маються плями неправильної геометричної форми червоно-бурого кольору. В кімнаті № 2, ближче до центру, на поверхні підлоги знаходяться плями речовини бурого кольору в хаотично розташованому порядку. За наслідками огляду місця події виявлено та вилучено: ніж зі слідами речовини бурого кольору; одяг (сорочка, штани), які належить ОСОБА_3 ; змиви речовини бурого кольору з поверхні підлоги коридору та кімнати № 2; три зразки марлі тампона; два сліди папілярних візерунків на ліпких стрічках з поверхні ручки ножа.

Два сліди папілярних візерунків, виявлені на місці події з поверхні ручки ножа, були предметом дослідження судової трасологічної експертизи та, у відповідності до висновку експерта № 5/4.6/927 від 01.11.2019, встановлено, що два сліди папілярних узорів розмірами 13x32 мм, 14x22 мм, вилучені 20.10.2019 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди папілярних узорів розмірами 13x32 мм, 14x22 мм, залишені відповідно вказівним пальцем лівої руки та вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 1340 від 28.10.2019 при дослідженні зразка крові підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 1341 від 28.10.2019 слідує, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Одяг обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: сорочка та штани, вилучені 20.10.2019 під час огляду місця події, були предметом дослідження судової імунологічної експертизи.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 1341 від 25.11.2019 слідує, що згідно «Висновку експерта» № 1340 відділення судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 28.10.2019 кров підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Згідно «Висновку експерта» № 1341 відділення судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 28.10.2019 кров потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

На сорочці чоловічій (об`єкт № 6) та на штанах чоловічих (об`єкт № 13) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові в сліді на сорочці (об`єкт № 6) та в сліді на штанах (об`єкт № 13) виявлений антиген А, що не виключає можливості походження слідів крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_5 , а саме те, що виявлений в слідах крові на сорочці (об`єкт № 6) та в сліді на штанах (об`єкт № 13) антиген А, є групоспецифічним для його крові, не виключена можливість походження вказаних слідів за рахунок крові потерпілого.

Таким чином, з урахуванням висновку експерта, можна дійти висновку, що на речах обвинуваченого ОСОБА_3 сорочці та штанах, які вилучені на місці події, виявлена кров, яка належить потерпілому ОСОБА_5 .

Як слідує з висновку експерта № 976 від 25.11.2019 на клинку кухонного ножа (об`єкт № 1) встановлена наявність крові та визначений білок людини. При серологічному дослідженні крові виявлені антигени А, Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи отримані результати досліджень та групові характеристики крові осіб, що проходять по даному кримінальному провадженню, не виключається можливість походження слідів крові на клинку ножа (об`єкт № 1) від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_5 .

При цьому, суд вважає, що кров та білок людини на клинку ножа не можуть походити від обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки з наявних матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_3 , внаслідок конфлікту з ОСОБА_5 , удари або порізи клинком досліджуваного ножа 20.10.2019 не наносилися та відповідного характеру тілесні ушкодження у ОСОБА_3 не виявлені.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 3495е від 21.11.2019 за даними наданої медичної документації та при огляді у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини, яке розпочинається раною по середньо-пахвовій лінії (на відстані 124 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 26 см. ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зліва направо, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберної артерії, проникає в ліву плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням перикарду та задньої стінки лівого шлуночка, з явищами гемоперикарду (кров в серцевій сорочці) та гемотораксу (кров в плевральній порожнині);

- колото-різаного поранення правого стегна, яке розпочинається раною на передній поверхні у нижній третині (на відстані 62 см. вгору від підошовної поверхні стоп), далі переходить в раньовий канал, який йде дещо назовні, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини і на глибині 5 см. сліпо закінчується в м`яких тканинах.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця та колото-різаного поранення правого стегна, спричинені від механічної дії гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область грудної клітини ліворуч у напрямку зліва направо та в область передньої поверхні правого стегна у напрямку спереду дещо назовні, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранень та напрямками раньових каналів.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в постанові.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій.

Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу.

Виявлені у нього тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою, але, враховуючи характер та тяжкість отриманої травми в області грудної клітини, експерт вважав їх не характерним для спричинення його власною рукою.

Спричинення колото-різаних поранень є не характерним для падіння з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об тупу тверду поверхню.

За своїм характером виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-й, о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення правого стегна - відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день), на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицею до нього від 18.11.2019 за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній відтворив обставини спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 20.10.2019. Зокрема, під час даної слідчої дії ОСОБА_5 повідомив про обставини, які передували нанесенню йому тілесних ушкоджень та показав, що після словесної перепалки ОСОБА_3 скоротив відстань між ними та, стоячи безпосередньо перед ним, тримаючи ніж, зажатий в правій руці, наніс один удар в область стегна його правої ноги. В цей момент він стояв правим боком до ОСОБА_3 (права нога попереду). Надалі ОСОБА_5 , відступивши, схопив черевик, яким намагався замахнутись в бік ОСОБА_3 , однак в цей момент, стоячи обличчям до обличчя, на відстані близько 0,5 метри від ОСОБА_3 отримав удар лезом ножа в ліву половину грудної клітини.

У відповідності до додаткового висновку судово-медичного експерта № 3506е від 22.11.2019 локалізація та характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Можливо вказати, що ОСОБА_5 був звернутий лівою бічною поверхнею грудної клітини та передньою поверхнею правого стегна до травмуючого предмету (предметів).

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що докази, які покладені в основу даного вироку, є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд вважає, що покази потерпілого ОСОБА_5 щодо отримання ним тілесних ушкоджень не викликають сумніву в своїй правдивості, оскільки такі покази узгоджуються з об`єктивними судово-медичними експертними даними, отже відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту, щодо не встановлення механізму спричинення потерпілому тілесного ушкодження в області грудної клітини, оскільки обвинувачений заперечував умисне спричинення даного тілесного ушкодження потерпілому з положення стоячи.

Так, як зазначено вище, обвинувачений ОСОБА_3 визнав обвинувачення лише в частині умисного нанесення удару ножем в праве стегно потерпілого ОСОБА_5 , проте заперечив умисне нанесення ним удару ножем в ліву частину грудної клітини з ушкодженням серця потерпілого, зазначивши, що він не може пояснити, яким чином ОСОБА_5 отримав дане тілесне ушкодження, припускаючи лише те, що це тілесне ушкодження могло бути отримано потерпілим в той час, коли вони лежали на підлозі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 20.10.2019 їй зателефонувала сестра і сказала, що трапилася дана ситуація. Коли вона приїхала до будинку ОСОБА_3 , останній розповів, що, прийшовши з роботи, почав готувати їжу. З кімнати потерпілого був неприємний запах та він пішов зачинити двері. Далі почув, що до нього біжить потерпілий з тапком, який його вдарив і вони впали.

Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_13 як не спростовують, так і не підтверджують відомості про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , оскільки даний свідок очевидцем конфлікту між потерпілим та обвинуваченим не був, знає про даний конфлікт лише зі слів обвинуваченого та не повідомив суду жодних даних про механізм спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Сторона захисту, спростовуючи механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, посилалася на покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, будучи допитаними в суді, повідомили, що, зі слів ОСОБА_3 , їм відомо про те, що потерпілий біг на нього з черевиком та, що вони впали на підлогу, потім потерпілий підвівся та почав кричати, що його ріжуть, через що ОСОБА_3 вважав, що потерпілий сам впав на ніж.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу обставин та механізму отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесного ушкодження в області грудної клітини в результаті власного падіння на ніж, оскільки вказані свідки дали суду покази про обставини даної події, в тому числі і про отримання потерпілим тілесних ушкоджень, знаючи про це лише зі слів обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи, що дані свідки не були очевидцями як події, яка передувала спричиненню тілесних ушкоджень потерпілому, так і особисто не бачили момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, при тому, що покази даних свідків також спростовуються об`єктивними судово-медичними даними.

Зокрема, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив удар ножем в область лівої половини грудної клітини потерпілого з ушкодженням серця, стоячи навпроти ОСОБА_5 та про те, що такі ушкодження могли бути спричинені потерпілому або внаслідок падіння останнього на ніж, або внаслідок інших незалежних від нього обставин, коли вони лежали на підлозі.

Суд вважає, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо механізму завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому спростовуються показами потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому два удари ножем виключно з положення стоячи, обличчям до нього і він не отримував тілесних ушкоджень в області грудної клітини в результаті падіння на підлогу або перебуваючи на підлозі.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 3495е від 21.11.2019 встановлено, що спричинення ОСОБА_5 колото-різаних поранень є не характерним для падіння з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об тупу тверду поверхню та, враховуючи характер та тяжкість отриманої травми в області грудної клітини, експерт вважав не характерним для спричинення такої травми його власною рукою. Навпроти, судово-медичний експерт дійшов висновку, що тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця спричинено від механічної дії гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область грудної клітини ліворуч у напрямку зліва направо, тобто судово-медичних даних про те, що ушкодження грудної клітини з ушкодженням серця могло бути спричинено внаслідок падіння на лезо ножа або через інший механізм не має.

Потерпілий ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування кримінального провадження давав такі ж покази і під час проведення слідчого експерименту за участі судово-медичного експерта, де ОСОБА_5 зазначав, що, стоячи обличчям до обличчя, на відстані близько 0,5 метри від ОСОБА_3 , отримав удар лезом ножа в ліву половину грудної клітини.

Такі покази потерпілого в подальшому були предметом додаткового судово-медичного експертного дослідження та знайшли своє об`єктивне судово-медичне підтвердження, про що свідчить висновок судово-медичного експерта № 3506е від 22.11.2019.

Натомість покази ОСОБА_3 щодо механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень не знайшли свого об`єктивного судово-медичного підтвердження, враховуючи, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 взагалі заперечував про умисне нанесення ним всіх двох ударів ножем потерпілому.

Так, у відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_3 відтворив обставини події, які мали місце 20.10.2019 за місцем його мешкання в буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 повідомив про те, що коли він перебував в кухонному приміщенні із ножем в руках, до нього підійшов ОСОБА_5 , який схопив його за сорочку та потягнув на себе в ході словесного конфлікту. Від вказаних дій ОСОБА_3 впав на спину в приміщенні коридору, тримаючи ніж в правій руці, при падінні ОСОБА_5 опинився зверху на останньому впоперек тіла ОСОБА_3 грудною клітиною, а в області правої руки ОСОБА_3 було зажато ніж. Після падіння ОСОБА_3 став відштовхувати ОСОБА_5 від себе, щоб отримати змогу підвестися. Після чого ОСОБА_5 підвівся, а він побачив на ньому кров на брюках, після чого останній втік. Щодо області спричинення ударів ножем ОСОБА_3 вказати не зміг, оскільки умисно ударів ножем не завдавав, а як це могло відбутися, не розуміє.

Такі покази ОСОБА_3 були предметом дослідження додаткової судово-медичної експертизи та згідно з додатковим висновком судово-медичного експерта № 3525е від 25.11.2019 оцінити свідчення ОСОБА_3 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , не надається можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних (в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 не зміг повідомити механізм спричинення тілесних ушкоджень).

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 роз`яснила висновки вищевказаних судово-медичних експертиз, пояснивши, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини не могли бути спричинені при падінні з висоти власного росту і удару об тверду тупу поверхню. Експерт зазначила, що нею під час складання висновків експерта враховувалися покази потерпілого та підозрюваного, які вони надали під час слідчих експериментів та встановлено, що всі пошкодження в область грудної клітини і правої нижньої кінцівки могли бути нанесені механічною дією гострого предмета, який володів колюче-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Таким чином, покази ОСОБА_3 як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду кримінального провадження в частині отримання потерпілим тілесного ушкодження у вигляді проникаючого коло-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин слід зазначити, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини щодо нанесення ним потерпілому удару кухонним ножем з положення стоячи та спричинення колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженнями серця, суд розцінює як вибрану ним стратегію свого захисту.

До показів обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не пам`ятає, як наніс друге поранення в область лівої половини грудної клітини потерпілого ОСОБА_5 слід відноситися критично, зважаючи і на висновок судового експерта за результатами проведення судово-психіатричної експертизи № 230 від 12.12.2019 у відношенні ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Суд враховує, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вдівець, є пенсіонером за віком, працює трактористом у ТОВ «Будінвест Інжиніринг», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За місцем проживання та роботи ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно, як відповідальний працівник, спокійний, врівноважений, ввічливий та уважний чоловік.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає пенсійний вік обвинуваченого.

В той же час суд не може віднести до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, його заяву про щире каяття у вчиненому, оскільки таке каяття за своїм змістом не є щирим, враховуючи, що, на думку суду, воно висловлене лише як бажання пом`якшити свою відповідальність за вчинене, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 після вчинення злочину активно сприяв його розкриттю, про те, що після спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, він вживав дієвих заходів щодо відшкодування завданих ним збитків або усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням кількості умисно нанесених ОСОБА_3 ударів ножем потерпілому, локалізації та характеру тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , зокрема наявності ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України, а з урахуванням наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує йому покарання, враховуючи відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого і положень ст. 69 КК України, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, строк якого, з урахуванням пенсійного віку обвинуваченого та його позитивних характеристик, визначити в межах мінімального розміру санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке повинно бути призначено виключно із реальним його відбуттям, що, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не буде становити особистий надмірний тягар для обвинуваченого.

Суд враховує, що ст. 96-1 КК України передбачена спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив умисний злочин, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, використав як знаряддя вчинення даного злочину кухонний ніж. Але даний ніж не перебував у власності обвинуваченого та був спільним майном всіх мешканців будинку, в тому числі і потерпілого, а тому підстав для його спеціальної конфіскації не вбачається.

В межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, у відповідності до якого потерпілий просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь в якості відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 100000 гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що внаслідок скоєного злочину йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою цивільного відповідача, спричиненням йому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, через що він не може працювати та до сих пір відчуває наслідки поранення серця.
Цивільний позивач ОСОБА_5 та його представник під час судового розгляду підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 заперечував щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, вказавши про те, що домоволодіння, в якому він проживав разом з ОСОБА_5 , він «тягнув» на собі, зауваживши, що моральна шкода є завищеною та просив суд відмовити в задоволенні цивільного позову.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Суд дійшов висновку, що в результаті отриманих тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим на підставі вимог ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.
Враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості суд вважає, що відповідно глибині душевних страждань потерпілого відповідає сума компенсації моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_3 час його попереднього ув`язнення з 20.10.2019 по 22.10.2019.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової трасологічної експертизи, у розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 (вісім) копійок.

Речові докази:

- ніж кухонний, зразки крові ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , змиви з об`єктів та витяжка на ниточці марлі з контролем марлі, змиви РБК на марлевий тампон, зразок марлі, сліди папілярних узорів пальців рук на липких стрічках, дві дактилокарти, заповнені на ОСОБА_3 (квитанція № 01559) - знищити;

- сорочку чоловічу та штани чоловічі (квитанція № 01559) повернути ОСОБА_3 ;

- історію хвороби на ім`я ОСОБА_5 повернути до КЗ «МКЛ № 16» ДМР.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1