Справа № 128/1916/20
Провадження №11-кп/801/1255/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2020, якою відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уральськ республіка Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 17.11.2016 року Немирівським районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4-х років 4-х місяців позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «СВК», в якій просив звільнити його умовно достроково від відбування призначеного судом покарання, на підставі ст. 81 КК України, оскільки він за період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці його переведено до ДРС, де він і перебуває по даний час. За три роки відбування покарання має 5 заохочень та 7 дисциплінарних стягнень, які погашені в законному порядку; підтримує соціально - кориснізв`язки з рідними та друзями; із засудженими не конфліктує та має гарні стосунки. Також, під час відбування покарання у нього виявлено ішемічну хворобу серця, яка призвела до інфаркту і на сьогоднішній день лікарня при ДУ «СВК №81» не взмозі надати йому повноцінне лікування. Вину в скоєному злочині він визнав, щиро розкаюється, все усвідомив.

Розглянувши матеріали заяви та вислухавши думку учасників провадження, суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки останній хоча і відбув більше 2/3 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення за час відбування покарання не проявив готовності до самоскерованої і правослухняної поведінки; не проявляв ініціативи до суспільно корисної праці, раніше шість разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, що вказує на високий рівень кримінального рецидиву та свідчить про те, що засуджений належних висновків для себе не робить, не стає на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовільнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як він був переведений до дільниці соціальної реабілітації, де перебуває більше ніж 1 рік і 8 місяців, весь цей час працює, сам ремонтує майно установи у вільний від роботи час, що свідчить про його виправлення та невірно складену щодо нього характеристику.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 з наступних підстав.

У своїй ухвалі суд обґрунтовано зазначив, що умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", висновок суду повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, відбуваючи покарання за вироком Немирівським районним судом Вінницької області від 17.11.2016 у ДУ «Стрижавська ВК №81» для подальшого відбування строку покарання був переведений 15.01.2019 до ДСР при ДУ «Стрижавська ВК №81», де був працевлаштований на виробництві установи.

За час відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації ОСОБА_6 характеризується негативно, за порушення вимог режиму утримання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення непогашене та незняте.

За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці ОСОБА_6 заохочувався лише 1 раз.

Крім того, ОСОБА_6 конфліктний з іншими засудженими, на критику реагує агресивно, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_6 за формальними ознаками підлягав умовно-достроковому звільненню по відбуттю 2/3 частини строку покарання 20.06.2020, однак комісією установи у звільненні було відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.

Вищенаведені обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення і підлягає умовно-достроковому звільненню та обґрунтував своє рішення в ухвалі.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2020 про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4