Справа № 991/4185/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098, стосовно обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нава Сарацика Леовського району Республіки Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_7 ,

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
У провадженні Вищого антикорупційного суду (далі суд) перебуває вказане кримінальне провадження.
15 липня 2020 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Клопотання мотивоване тим, що сторона захисту ознайомившись з постановою від 03 грудня 2019 року про відсторонення детектива ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002810 від 01 вересня 2017 року встановила, що відсторонення вказаного детектива обґрунтовано вказівками прокурора у кримінальному провадженні від 11 березня 2019 року, від 17 травня 2019 року та протоколом наради від 22 листопада 2019 року про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002810. Захисник вважає, що висновки, висвітлені в протоколі оперативної наради вплинули на здійснення досудового розслідування, оскільки, окрім зміни особи, уповноваженої на здійснення досудового розслідування, збільшився об`єм обвинувачення. Сторона захисту припускає, що детектив ОСОБА_9 не погоджувався з надуманими кримінально-правовими кваліфікаціями за ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України та підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, за періоди з 2016 по 2019 роки, у зв`язку з чим, був усунутий від виконання повноважень детектива у кримінальному провадженні № 0002810. На думку, ОСОБА_5 доступ до вказаних вище документів є важливою умовою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження № 0000098 від 06 лютого 2020 року.
Також, захисник ОСОБА_8 додав, що документи, до яких необхідно отримати тимчасовий доступ, містять факти та обставини, які є підставою для визнання недопустимими доказів, зібраних в ході досудового розслідування.
Ураховуючи викладене, сторона захисту просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до: письмових вказівок прокурора від 11 березня 2019 року та від 17 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002810; протоколу наради від 22 листопада 2019 року про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002810 від 01 вересня 2017 року.
Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з такого.
У силу ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до яких належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.
Частинами 1, 2 ст. 159 КПК України встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду.
Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
На підставі копії постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 02 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002810 судом встановлено, що Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у складі, зокрема, прокурора ОСОБА_7 , здійснюється нагляд за досудовим розслідування у відповідному провадженні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 КПК України документи, про доступ до яких просить сторона захисту, можуть перебувати у його володінні.
Однак суд вважає, що такі документи не мають суттєвого значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.
Як встановлено судом із копії постанови від 03 грудня 2019 року про відсторонення детектива ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002810, на той час у відповідному провадженні здійснювалось досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ст. 366-1, ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема, досліджувались обставини декларування народним депутатом України ОСОБА_6 недостовірної інформації, заволодіння майном ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в тому числі шляхом зловживання службовим становищем та легалізації майна, здобутого злочинним шляхом, а проведення оперативної наради 22 листопада 2019 року та невиконання вказівок прокурора від 11 березня 2019 року та від 17 травня 2019 року стосувалося кримінального провадження саме щодо розслідування за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, що не входить до меж висунутого у даному провадженні обвинувачення, а тому не має значення для нього.
Окрім того, для встановлення судом обставин кримінального провадження не має значення обґрунтованість позиції детектива ОСОБА_9 , якою б вона не була.
Адже відповідно до статей 94, 370 КПК України суд приймає рішення, самостійно оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що документи, до яких необхідно отримати тимчасовий доступ, містять факти та обставини, які є підставою для визнання недопустимими доказів, є необґрунтованими. Оскільки відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Також, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії (факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження); 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Однак, наведені стороною захисту доводи не вказують на можливість існування вище наведених обставин.
Так само, доводи сторони захисту не містять обґрунтування для встановлення яких обставин, із визначених ст. 91 КПК України, як таких, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, необхідно надати тимчасовий доступ до документів.
Таким чином, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 159, 160, 163, 333, 369-372, 375, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей і документів, а саме, до письмових вказівок прокурора від 01 вересня 2017 року, 11 березня 2019 року, 17 травня 2019 року та протоколу наради від 22 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0002810 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1