КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 грудня 2020 року включно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, вважав за необхідне клопотання задовольнити та продовжити строки тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційні скарзі, з доповненнями, просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді застави, визначивши її розмір, що становить двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 420 400, 00 гривень (чотириста двадцять тисяч чотириста гривень) у національній грошовій одиниці.
Захисник вважає, що вказана ухвала слідчого судді була постановлена із порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства України, а також прав та охоронюваних законом інтересів підозрюваного.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчим суддею не були досліджені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин справи, якими обгрунтовується клопотання слідчого. Показання свідків та потерпілих не перевірялись, не співставлялися у сукупності з іншими наявними матеріалами кримінального провадження. Вказує, що ОСОБА_13 не пред`являвся для впізнання, замість цього проводилось його впізнання зазначеними особами за фотознімками чи матеріалами відеозапису, з істотними порушеннями вимог КПК України, що унеможливлює ототожнення його, на даний час, з тією особою про яку йде мова в їх показаннях. Всі протоколи, на які посилається слідчий у своєму клопотанні та які на його думку є доказами причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, а є процесуальними джерелами доказів.
Як зазначає апелянт, слідчий у своєму клопотанні та слідчий суддя в ухвалі не вказали жодних обставин та ризиків, передбачених ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, які пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , а повідомлення про підозру є необгрунтованим, оскільки в розпорядженні слідчого відсутні, згідно матеріалів справи, докази, що вказують на вчинення злочину саме цією особою.
Також в клопотанні слідчого відсутні достатні дані, підтверджені документально, та відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний ОСОБА_13 , не будучи під вартою, порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки та займатиметься злочинною діяльністю.
Звертає увагу суду, що за відсутності вказаних вище обставин, що надають можливість продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий наполягав на застосуванні саме цього запобіжного заходу, не обгрунтувавши неможливість застосування менш суворішого.
На думку захисника, слідчим суддею порушено вимоги ст. 194 КПК України - допущено застосування запобіжного заходу за відсутністю доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та порушено ст. 5 Параграф 1 (С) Конвенції про захист прав людини і основних свобод - розгляд клопотання за відсутності розумної підозри щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення.
Також, слідчим суддею не виконано вимоги ст. 196 та ст. 177 КПК України, не враховано відсутність будь-яких ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Крім цього, сторона захисту вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки в місці його проживання, у тому числі родину й утриманців.
Також, як зазначає апелянт, слідчим суддею проігноровано рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашніков проти Росії» від 15 липня 2002 року щодо існування презумпції залишення на свободі.
Крім того, як вказує апелянт, слідчим суддею порушено територіальну підсудність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснює слідче управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке розташоване у Шевченківському районі м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15. Тобто дане клопотання слідчий згідно вимог закону повинен був подати до Шевченківського районного суду м. Києва.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з 22.00 до 6.00 год.
Як вказує захисник, сторона обвинувачення не надала стороні захисту та суду достатніх доказів, які відповідно до ст. 177 КПК України повинні виправдовувати застосування найсуворішого запобіжного заходу, також прокурор ніяким чином не доводить обставини, які на його думку є підставою для тримання ОСОБА_7 під вартою. Захисник зазначає, що підозрюваний одружений, має малолітню дочку, які находяться на його утриманні, раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався, що на його думку свідчить про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Посилається також і на порушення правил територіальної підсудності.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисників щодо обставин викладених в апеляційних скаргах, які вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставинах і просили про їх задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційних скарг без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002422 від 08 квітня 2020 року, за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
За висновками органу досудового розслідування, ОСОБА_13 підозрюється у тому, що він був виконавцем (співвиконавцем) - активним учасником запланованих злочинів, надавши згоду на участь в злочинах у складі озброєної банди, сформованої на етнічній основі, достовірно знаючи про входження до її складу ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, підтвердивши власними діями реальність свої намірів, з метою реалізації розробленого ОСОБА_18 злочинного плану, відомого всім учасникам озброєної банди, виконував відведені йому функції під час готування та вчинення злочинів, а саме: визначав разом із ОСОБА_14 місця вчинення злочинів та об`єкти розбійних нападів - фізичних осіб з числа мешканців міста Києва, які мають у володінні значні суми готівкових грошей в національній або іноземній валюті; разом із іншими учасниками озброєної банди здійснював проникнення до приміщення фізичних осіб та напад на потерпілого.
В рамках зазначеного кримінального провадження дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майно, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений організованою групою, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за ст. 257 КК України як участь у озброєній банді з метою нападу на окремих громадян, а також участь у вчинюваних нею нападах, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 15 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

30 червня 2020року ОСОБА_13 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

01 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.

03липня 2020 слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 застосованозапобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 28 серпня 2020 року.
08 липня 2020року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст. 187 КК України.

19 серпня 2020року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести (6) місяців, про що винесено відповідну ухвалу.
25 серпня 2020 року слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюдо 26 жовтня 2020 року включно.
16 жовтня 2020 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_19 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, до 24 грудня 2020 року включно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також, слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання. Зокрема, як вбачається із матеріалів справи у даному кримінальному провадженні необхідно: отримати висновки більш ніж 20 судових експертиз, а саме судово - медичних експертиз; судової технічної експертизи документів; трасологічних експертиз; комплексної судової дактилоскопічної, молекулярно - генетичної та балістичної експертизи; комплексної молекулярно - генетичної та трасологічної експертизи; експертизи матеріалів, речовин та виробів, а також експертизи зброї, проведення яких на даний час триває; призначити відносно підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 амбулаторні судово - психіатричні експертизи; перевірити на причетність до вчинення аналогічних злочинів на території м. Києва та Київської області підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 ;встановити та допитати свідків та очевидців даних кримінальних правопорушень, а також інших осіб, які причетні до вчинення даних злочинів; розсекретити матеріали, отримані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій; з урахуванням висновків вищевказаних експертних досліджень, а також отриманих в ході досудового розслідування доказів, сформулювати остаточне формулювання підозри ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , про що повідомити останніх за участі адвокатів та допитати підозрюваних з даного приводу; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини вчинення злочинів, дані про особу підозрюваного, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисників про відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
Таким чином, твердження захисників про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 є необгрунтованим та доказів причетності його до інкримінованих кримінальних правопорушень немає, є безпідставними та такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Посилання апелянтів на те, що всі протоколи, на які посилається слідчий у своєму клопотанні та які на його думку є доказами причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, а є процесуальними джерелами доказів, також не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки слідчий та слідчий суддя посилаються на фактичні дані, які містяться у вказаних вище протоколах, на підставі яких слідчий суддя вправі робити висновки про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Також, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Що стосується доводів сторони захисту про те, що слідчим суддею порушено територіальну підсудність, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснює слідче управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке розташоване у Шевченківському районі м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15 і дане клопотання слідчий, згідно вимог закону, повинен був подати до Шевченківського районного суду м. Києва, то вони також не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання, а згідно ч.2 вказаної статті досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи відповідних органів.

З клопотанням до слідчого судді в даному випадку звернувся старший слідчий слідчого відділу за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 . Відповідно до наказу № 985 від 20 липня 2018 року т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_22 про визначення місця розташування та проведення досудового розслідування відділів слідчого управління ГУНП у м. Києві, відділ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві розташований в адміністративних будівлях, що розташовані за адресою, місто Київ, вул. Антоновича, 114, що відноситься до Голосіївського району міста Києва.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах з доповненнями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 грудня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5844/2020
Єдиний унікальний номер 752/7729/20
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_23
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1