ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4225/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/292/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2020 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гологори, Золочівського району, Львівської області, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 23 грудня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 08 липня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 (один) місяць;

- 14 вересня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

- 07 травня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ч.3 ст.296, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

- 21 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців,

засуджений за ч.3 ст. 296 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 28.02.2020 року, зарахувавши йому в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення.

Судом вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, 16 лютого 2020 року близько 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці - у приміщенні магазину «Ксеня», що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, просп. Злуки,9А, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян і дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, безпричинно розпочав конфлікт із працівниками магазину «Ксеня», в ході якого висловлюючись нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні майна, підійшов до вітрини та умисно, безпричинно, наніс правим ліктем один удар по склу даної вітрини. Після цього, знову підійшов до вітрини та умисно, безпричинно, долонями обох рук штовхнув вітрину, в результаті чого із полиць вітрини на підлогу попадали продукти харчування.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднанні єдиним злочинним умислом, ОСОБА_7 знову підійшов до вітрини та умисно, безпричинно, наніс один удар кулаком правої руки по склу даної вітрини, в результаті чого його розбив, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 8,400 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію діяння та обставини вчинення злочину просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та, застосувавши статтю 69 КК України, пом`якшити покарання обвинуваченому у виді одного року позбавлення волі.

Апелянт посилається на те, що призначене ОСОБА_7 покарання є надто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного.

Вказує, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не було враховано пом`якшуючих обставин, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, те, що в останнього на утриманні перебуває неповнолітня дитина. Звертає увагу на відсутність обставин, що обтяжують покарання, на позитивну характеристику, думку потерпілої, яка просила його суворо не карати, тому вважає, що є підстави застосувати ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання, посилаючись на поганий стан здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, вважає вирок законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення хуліганства, взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, позитивну характеристику, стан його здоров`я та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вірно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 296 КК України.

При цьому, судом врахована думка потерпілої, яка вказала, що шкода їй не відшкодована та просила покарати обвинуваченого по закону.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходив з положень ст.65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тому підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника про те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, зрозумів помилковість своїх дій, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина і потерпіла просила його суворо не карати, є необґрунтовані та нічим не підтверджені, тому не можуть впливати на відповідність призначеного покарання.

Щодо посилання апелянтів на поганий стан здоров`я обвинуваченого, то відповідно до довідки фельдшера Чортківської міської медичної частини №26 ОСОБА_10 , наявної в матеріалах кримінального провадження (а.п.88), стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 не є важким і не потребує надання невідкладної стаціонарної медичної допомоги. Його неодноразово оглянуто лікарями, проведено необхідні обстеження і при необхідності буде надано необхідну медичну допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді