Справа № 144/1364/20
Провадження №11-кп/801/1326/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 22.10.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у справі № 144/1364/20-

в с т а н о в и в :

Прокурор заявив в підготовчому судовому засіданні клопотання, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених необхідно продовжити, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового слідства та суду, міра покарання у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначив, що ОСОБА_10 обвинувачується у скоєні умисного особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, злочин ним вчинений в групі осіб, які вже притягувались до кримінальної відповідності за скоєння аналогічних злочинів. Окрім того, у ОСОБА_10 відсутнє джерело постійного доходу. Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_10 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_9 обвинувачується у скоєні умисного особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, злочин ним вчинений в групі осіб, які вже притягувались до кримінальної відповідності за скоєння аналогічних злочинів. Окрім того, в ОСОБА_9 відсутнє джерело постійного доходу. Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відмовились від висловлення своєї позиції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 відмовився від висловлення своєї позиції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 22.10.2020 року обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Теплицького районного суду Вінницької області від 22.10.202020 року. Просить ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Теплицького районного суду Вінницької області від 22.10.202020 року. Просить ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Свої апеляційні скарги з доповненнями адвокат ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що в органу досудового розслідування відсутні вагомі докази на обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, оскільки диспозиція та санкція даної статті свідчить про те, що крадіжка, вчинена в особливо великих розмірах або організованою групою, - крається позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Тобто кваліфікуючою ознакою в даному випадку є скоєння злочину групою. В даному випадку кваліфікуюча ознака, як організована група відсутня, твердження органу досудового розслідування про те, що дані особи є "гагаузьким угрупуванням" ніщо інше як національна дискримінація, оскільки для таких тверджень повинні бути вагомі докази, а лише особиста думка органу досудового розслідування. Отже, в даному випадку підозра за ч. 5 ст. 185 КК України є необґрунтованою. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що матеріальної шкоди фактично завдано не було, оскільки засоби захисту рослин за територію фермерського господарства винесено не було.

ОСОБА_10 мешкає разом з дружиною та трьома неповнолітніми племінниками, що вказує на відсутність наміру переховуватись від органу досудового розслідування. Має постійне місце роботи, має позитивні характеристики з місця проживання та місця реєстрації. Майновий стан не дозволяє сплатити заставу у розмірі , визначеному ухвалою суду.

ОСОБА_9 мешкає разом з сестрою, її чоловіком та трьома неповнолітніми племінниками, що вказує на відсутність наміру переховуватись від органу досудового розслідування. Має постійне місце роботи, має позитивні характеристики з місця проживання та місця реєстрації. Майновий стан не дозволяє сплатити заставу у розмірі , визначеному ухвалою суду.

Твердження органу досудового розслідування про те, що обвинувачені можуть продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, є припущенням органу досудового розслідування.

Заслухавши суддю- доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_7 ; міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційних скарг з доповненнями адвоката ОСОБА_7 ; оглянувши матеріали судової справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_7 - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Згідно положень КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Обставини, які враховуються під час продовження строку тримання під вартою, викладені в ст.199 КПК України.

В ході розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повно з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та оцінив сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, встановлення яких є необхідним при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя в ухвалі зазначив, що враховує, що за вчинене кримінальне правопорушення передбачена міра покарання з реальним позбавленням волі, а тому є загроза, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 будуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих, свідків, а також можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися. Стороною захисту апеляційному суду не надано доказів, які б свідчили про зменшення або зникнення ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді при застосуванні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Доводи в апеляційній скарзі щодо наявності у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стійких соціальних зв`язків апеляційний суд бере до уваги, проте це не знижує ризику переховування від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 5 статті 185 КК України, в разі визнання судом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 винними у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, що хоча обвинувачені мають постійне місце проживання, це не може вважатись стримуючим фактором від порушень, виконання процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначених ст. 177 КПК України.

З моменту взяття ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до осіб, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 , про порушення суддею процесуального порядку в судовому засіданні, про ігнорування клопотання захисника про відвід головуючого судді, колегія суддів, прослухавши звукозапис судового засідання, дослідивши журнал судового засідання, приходить до висновку, що дані доводи захисника є непереконливими та необґрунтованими.

Так, в підготовчому судовому засіданні 23.10.2020 року обвинуваченим було вручено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Суд роз`яснив учасникам їх права, відводів від учасників судового засідання на (до) початку судового засідання не надходило. Захисник заявив клопотання про звільнення обвинувачених для участі в засіданні з можливістю безпосередньо бути присутніми біля захисника, за межами стаціонарного металевого загородження в залі судових засідань. В задоволенні даного клопотання суддею було відмовлено, після чого стороною захисту було заявлено клопотання про відвід головуючого судді, яке судом було відхилено, а розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Далі судове засідання було відкладено, оскільки захисник написав відповідну заяву.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було допущено процесуальних порушень, оскільки на початку судового засідання судом було роз`яснено право відводу учасникам судового засідання, відводів заявлено не було, і заявлені клопотання розглядались в порядку їх надходження.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді, по справі- не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст.177,178,182,183,194 КПК України, з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, наявних у кримінальному провадженні ризиків, даних про їх особи, продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання їх під вартою, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 22.10.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у справі № 144/1364/20 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4