Дата документу 12.08.2020 Справа № 554/3998/20
Провадження № 1-кс/554/6460/2020
У Х В А Л А
12 серпня 2020 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ТУ ДБР у м.Полтаві в порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність ТУ ДБР у м.Полтаві в порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення та просив суд зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Полтаві внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві від 30.03.2020 року та розпочати досудове розслідування.
В обґрунтування скарги скаржник вказав, що ним 30.03.2020 року до ТУ ДБР у м.Полтаві в порядку ст. 214 КПК України подано заяву про кримінальне правопорушення. Станом на час звернення до суду за його заявою відомості до ЄРДР внесені не були та відповідно не надався витяг.
В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримав, прохав її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, прохав в задоволенні скарги відмовити, одночасно направив на адресу суду копію матеріалів щодо розгляду заяви ОСОБА_3 та копію рішення прийнятого за результатами звернення.

Відповідно до ст.306 КПК України, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.03.2020 року до ТУ ДБР у м.Полтаві в порядку ст. 214 КПК України подано заяву про кримінальне правопорушення. Станом на час звернення до суду за його заявою відомості до ЄРДР внесені не були та відповідно не надався витяг.
В заяві про кримінальне правопорушення повідомив, про вчинення на його думку кримінального правопорушення адвокатом ОСОБА_4 та суддями Зарічного районного суду та Апеляційного суду Сумської області.

22.05.2020 року слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 листом повідомлено ОСОБА_3 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР , вказав, що у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності органів ДБР у зв`язку з чим відсутні правові підставі для внесення відомостей.
02.06.2020 року слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 листом повідомлено суд, що при вивченні матаріалів, встановлено, що відповідь ОСОБА_3 була надіслана 13.04.2020 року. З матеріалів розгляду звернення вбачається, що за викладеними ним фактами вже здійснювалося досудове розслідування. Також встанволено, що дане кримінальне провадження було закритоо на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кк України.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 не містить відомостей, які б вказували на вчинення вказаними в заяві особами конкретного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішенням судді винесеними під час здійснення правосуддя, окрім того матеріали скарги містять відомості, що за вказани фактом вже здійснювалося кримінальне провадження, яке було закрито.
Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду з рішенням суддів
Відповідно до ч.2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів ,які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Оскільки заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь, то підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою, а тому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ТУ ДБР у м.Полтаві в порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1