судді Сумського апеляційного суду
стосовно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Сумського апеляційного суду від 12.10.2020 у кримінальному провадженні № 592/7940/20 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум
від 07.07.2020 щодо арешту майна
12 жовтня 2020 року м.Суми
Справа №592/7940/20
Провадження № 11-сс/816/351/20
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 12.10.2020 залишена без задоволення апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_4 , а ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.07.2020 без змін, якою задоволено клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області, погоджене з прокурором, та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене органом досудового розслідування 03.07.2020 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 17.06.2020.
Категорично не погоджуючись з постановленою ухвалою колегії суддів Сумського апеляційного суду від 12.10.2020, вважаю за необхідне згідно ч. 3 ст. 375 КПК викласти окрему думку щодо її суті та змісту.
Відповідно ч. 1 ст. 64-2 КПК, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична особа, а згідно ч. 2 цієї статті третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
З огляду на вказану норму кримінального процесуального закону, враховуючи положення п. 16-1, 25 ч. 1 ст. 3, 7, 8, 9 КПК, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що клопотання про арешт майна повинен був скласти та подати до суду виключно прокурор у кримінальному провадження, оскільки вирішувалось питання про арешт майна третьої особи, а відтак наявне у матеріалах кримінального провадження клопотання про арешт майна, яке виготовлене і подане слідчим, необхідно вважати таким, що складене неуповноваженою особою, що у свою чергу призводить до незаконності такої процесуальної дії органу досудового розслідування.
Крім того, згідно абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 год після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. При цьому процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ст. 113 КПК).
Відповідно ч. 1 ст. 115 КПК, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями, а згідно ч. 2 цієї статті при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.
Необхідно зауважити, що лише при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, а якщо відповідну дію належить вчинити в суді, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цій установі (ч. 5 і 6 ст. 115 КПК). При цьому при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Таким чином, клопотання про арешт майна було подано з порушенням процесуального строку, визначеного у абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК.
Вважаю, що слушні доводи апеляційної скарги представника власника майна з розглянутих вище питань підлягали задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з підстав істотного порушення слідчим суддею вимог КПК, що у свою чергу призвело до постановлення колегією суддів апеляційного суду незаконної ухвали.
Суддя ОСОБА_6