Житомирський апеляційний суд
Справа №290/168/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №290/168/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2020 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року, визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 обчислено з 21 червня 2017 року, зарахувавши таким чином покарання, відбуте за попереднім вироком.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 703 грн. 68 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні двох судових товарознавчих експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 21 грудня 2016 року близько 18 години ОСОБА_8 , перебуваючи в належному ОСОБА_9 будинку по АДРЕСА_2 , вирішив здійснити крадіжку її грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що поблизу нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, взяв гаманець, що знаходився на ліжку в спальній кімнаті та викрав з нього 400 гривень.
ОСОБА_8 з викраденими грішми залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальний збиток на суму 400 грн.
Крім того, 18 січня 2017 року у невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_8 , проїжджаючи на гужовому транспорті повз домогосподарство ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку майна з даного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що поблизу нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, за допомогою дерев`яної дошки наніс один удар по навісному замку, що замикав вхідні двері літньої кухні, зірвавши його, проникнув до приміщення належної ОСОБА_10 літньої кухні по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 310 грн., що перебували у шухляді кухонного стола.
ОСОБА_8 з викраденими грішми залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальний збиток на суму 310 грн.
Також 28 січня 2017 року близько 20 години ОСОБА_8 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_11 розташованому по АДРЕСА_4 , виявив бензопилу марки «GOODLUCK GL 4500М» без направляючого ланцюга (шини) та ланцюга пилки, яку вирішив таємно повторно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що поблизу нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу з веранди будинку ОСОБА_11 таємно повторно викрав бензопилу марки "GOODLUCK GL 4500М" без направляючого ланцюга (шини) та ланцюга пилки.
ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 633 гривні 33 копійки.
Крім того, 31 січня 2017 року близько 14 години ОСОБА_8 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_12 , розташованому по АДРЕСА_5 , виявив у кухні кімнати мобільний телефон марки «Nomi І-180» та вирішив умисно повторно таємно його викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що поблизу нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу з кухні будинку ОСОБА_12 повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi І-183», вартістю 217 грн. 50 коп., з сім-карткою Київстар, вартістю 25 грн.
ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 242 гривні 50 копійок.
Також 09 лютого 2017 року близько 23 години ОСОБА_8 , перебуваючи у будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку коня та гужових саней, що належать ОСОБА_13 та перебувають на території домогосподарства останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що поблизу нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, через хвіртку проник до території домогосподарства по АДРЕСА_6 , де за допомогою лопати наніс один удар по навісному замку, що замикав вхідні двері хліва, зірвавши його, та проникнув до приміщення хліва, звідки повторно таємно викрав кобилу, вартістю 10500 гривень.
Викрадену кобилу ОСОБА_8 запріг до гужових саней, що знаходилися на території даного домогосподарства та належать ОСОБА_13 , і залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 14300 грн.
27 травня 2017 року ОСОБА_8 перебував у будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де спільно з власницею будинку та ОСОБА_14 розпивали алкогольні напої.
В ході розлиття алкогольних напоїв у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на відкрите викрадення грошових коштів, що належать власниці будинку ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 27 травня 2017 року у невстановлений досудовим слідством час, скориставшись моментом, коли ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заснула, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає лише ОСОБА_14 , яка перебувала з ним в одній кімнаті будинку, умисно повторно відкрито викрав з гаманця ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3200 гривень.
З викраденими коштами ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 3200 гривень.
Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнається винуватим, передбачена ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить перерахувати строк його попереднього ув`язнення в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, вважає, що карність діяння визначається законом про кримінальну відповідальність який діяв на час вчинення діяння, таким чином, до нього слід застосувати норм ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження №290/168/17 та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Оскільки, з висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, як і з призначеним судом першої інстанції покаранням погоджуються автор апеляційної скарги (фактично оскаржується застосування ч.5 ст.72 КК України) і ніким з можливих учасників процесу не оспорюються, а тому вище наведене не перевіряються апеляційним судом.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, суд першої інстанції при розгляді питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ч.5 ст.72 КК України дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.

Згідно із п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, якою передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року, визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 06 років 06 місяців.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 обчислено з 21 червня 2017 року, із зарахуванням таким чином покарання, відбутого за попереднім вироком.

Твердження в апеляційному суді захисником про необхідність застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, та зарахування у покарання строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , починаючи з 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними.

Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження №290/168/17, ОСОБА_8 було затримано 21.06.2017 на виконання саме вироку Романівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року, згідно до протоколу затримання останнього (т.4 а.п.65).

Згідно матеріалів кримінального провадження №290/168/17, запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Відтак, хоча одне з кримінальних правопорушень (епізод від 21.12.2016 за ч.2 ст.185 КК України), за яке засуджено ОСОБА_8 було вчинено до 21.06.2017, тобто до набрання чинності Закону №2046-VIII, однак запобіжний захід останньому у кримінальному провадженні №290/168/17 не обирався. ОСОБА_8 не підпадає під дію Закону 838-VIII, оскільки в межах цього кримінального провадження під вартою не перебував.

Суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) у зазначеному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни в цій частині вироку суду, апеляційним судом не встановлено, відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :