УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Гулям У.Х., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність прокурора,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність, в якій просить зобов`язати посадових осіб Одеської обласної прокуратури виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, що містяться в її заяві від 09.11.2020 р., поданої до Одеської обласної прокуратури за вх.№62608-20вх. від 09.11.2020 р.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на наступне.

09.11.2020 р. до Одеської обласної прокуратури нею подано в порядку ст.214 КПК України заяву про вчинення суддею Малиновського районного суду міста Одеси злочину, передбаченого ч.2 ст.375 ККУ, яка зареєстрована за вх.№62608-20вх від 09.11.2020р.

В порушення вимог ст.214 КПК України, до теперішнього часу відомості про вчинення злочину відповідно до її заяви не внесені до ЄРДР, досудове розслідування не розпочато.

Вказану бездіяльність ОСОБА_1 вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати посадових осіб Одеської обласної прокуратури виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину суддею Малиновського районного суду м.Одеси, що містяться в її заяві від 09.11.2020 року, зареєстрованій за №62608-20вх., та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити подану нею скаргу.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлявся.

Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України вважаю можливим здійснити розгляд скарги за відсутності прокурора.

Дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що 09.11.2020р. ОСОБА_1 звернулась до Одеської обласної прокуратури із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК України, суддею Малиновського районного суду м.Одеси, у зв`язку із ухваленням останньою заочного рішення від 22 вересня 2006 року та додаткового рішення від 20.11.2006 року.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_1 до прокуратури заява названа нею як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочину, вчинених, на думку заявника, суддею у зв`язку із розглядом та ухваленням рішення у справі, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_1 у заяві, є її особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності її дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима. Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням чи діями судді не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 375 ККУ.

Керуючись ст.ст.214-216, 303-307, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: