ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2020 Справа №607/11133/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001660 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, безробітного, раніше судимого, востаннє 28 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, розлученої, безробітної, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Так, 03 червня 2018 року близько 15 год. в обвинуваченого ОСОБА_8 спільно із обвинуваченою ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, реалізовуючи який обвинувачений ОСОБА_3 тоді ж користуючись мобільним телефоном торгової марки «HUAWEI» моделі «TIT-U02», за допомогою інтернет месенджеру «Viber» розпочав переписку із потерпілим ОСОБА_9 . У ході вказаного листування ОСОБА_3 представлявся ОСОБА_10 , якому раніше належав вищевказаний мобільний телефон і який був знайомим вказаного потерпілого та шляхом обману запевнив останнього, що нібито він, ОСОБА_10 , затриманий працівниками поліції та, що для того, щоб йому допомогти, необхідні грошові кошти.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу до кінця, повідомив потерпілому ОСОБА_7 про те, що грошові кошти необхідно буде передати жінці, яка буде його очікувати поблизу входу в приміщення Дитячої обласної лікарні, що по вул.Сахарова, 2А, в м.Тернополі. Потерпілий ОСОБА_11 , не підозрюючи про злочинні мотиви обвинуваченого ОСОБА_3 , погодився та прибув із грошовими коштами за вищевказаною адресою, де передав їх обвинуваченій ОСОБА_4 , яка прибула на вказану адресу задля реалізації спільного із обвинуваченим ОСОБА_3 злочинного умислу безпосередньо отримати від потерпілого грошові кошти, передавши навзамін власноруч виконану обвинуваченим ОСОБА_3 розписку, що і здійснила, незаконно, у шахрайський спосіб, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_12 у сумі 200 Євро, що еквівалентно, станом на 03 червня 2018 року, 6112, 08 грн. та 300 доларами США, що еквівалентно, станом на 03 червня 2018 року, 7836, 69 грн., на загальну суму 13 948, 77 грн., чим обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та ОСОБА_4 ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

02 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.190 КК України, за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззастережно визнали свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях.

Також вказаною угодою визначено покарання, які повинні понести ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема, ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців; ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, які, згідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цілком розуміють відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та види покарань, а також інші заходи, які будуть застосовані до них, у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 02 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , угоди про примирення і призначення обвинувачених узгоджених покарань.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-347/18 від 28 вересня 2018 року, вартість якої в сумі 858 грн. підлягає стягненню з по з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави з відповідним призначенням платежу.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 02 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (в редакції до 01 липня 2020 року) та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України вважати покладеними на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (в редакції до 01 липня 2020 року) та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням узгоджене покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

Стягнути по з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-347/18 від 28 вересня 2018 року в сумі 858 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1