Дата документу 27.11.2020
Справа № 334/4683/20
Провадження № 1-кс/334/2552/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0004612 від 29 грудня 2019 року, у вигляді домашнього арешту у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000874 від 07 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 грудня 2019 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля кафе «Вулкан» за адресою: м.Запоріжжя, пр. Металургів, буд. №15-А, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту з останнім, маючий при собі пістолет «EKOLViper 3», та утримуючи його у руці, здійснив не менше п`яти пострілів в область голови, шиї та грудної клітини ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:

рани, наслідком загоєння якої є рубець, в лівій завушній ділянці; забою м`яких тканин лівої області; закритого перелому сосцевидного відростка лівої скроневої кістки, рани, наслідком загоєння якої є рубець, на передній поверхні грудної клітини по серединній лінії на рівні 5-го ребра зліва, забою лівої легені з наявністю ранового каналу в проекції сегментів S6, S5, S9, S10, закритого перелому тіла 5-го ребра зліва, які як порізно, так і в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

рани, наслідком загоєння яких є рубці, на передній поверхні грудної клітки по передньо- паховій лінії зліва на рівні 3-го ребра кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

рани, наслідком загоєння якої є рубець на передній поверхні шиї в середній третині дещо зліва, закритого перелому 7-го шийного хребця кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Органами досудового слідства дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 28 грудня 2019 року;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого або свідків кримінальному провадженні;

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовний до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків у даному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України до восьми років позбавлення волі;

вік та стан здоров`я ОСОБА_5 : підозрюваний є молодою працездатною особою, має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується також антисоціальною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 та поведінкою в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки, підозрюваним вже вчиненні злочинні дії спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду, та взагалі залишити територію України.

Крім цього, стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

особиста порука на адресу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької місцевої прокуратури № 3 не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки це дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Слідчий підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання заявлене слідчим. Вказав, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі. Існує ризик, що він стане переховуватися від слідства чи суду, впливати на свідків та потерпілого у справі. Зазначені обставини доводять, що підозрюваний може ухилитися від слідства чи суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, щодо оголошеної підозри, то він свою вину не визнає. Заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, просив передати його підзахисного під особисту поруку поручителів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 або обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім цього при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке Законом віднесено до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя вважає, що подані стороною обвинувачення докази, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підозрюваним. При цьому слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінальної справи по суті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів - або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна зважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання.

Крім цього слідчий суддя вважає, що підтвердженим є лише ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому провадженні, проте, слідчим та прокурором не доведено, що запобігти цьому ризику неможливо шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт.

Однак з огляду на викладене слідчий суддя вважає, що існує ризик, що тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому оголошено підозру, може схилити її до наміру переховуватися від органів слідства чи суду або вживати дії щодо перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, здійснюючи тиск на свідків та потерпілого у справі, в зв`язку із чим є необхідність у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.181 КПК України строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоров`я підозрюваного, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання застосувавши до підозрюваного домашній арешт у певний період доби.

Крім цього в судовому засіданні ОСОБА_14 , ОСОБА_15 заявили клопотання про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_5 пояснили, що вони відповідно до вимог ст.180 КПК України ручаються за належну поведінку та явку підозрюваного за викликом, а також виконання ним всіх покладених обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали дане клопотання.

Прокурор та слідчий просили у задоволенні клопотання, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , щодо зобов`язання про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, поручителів, з`ясувавши розуміння обов`язків поручителя і наслідки їх невиконання, права на відмову від прийнятих на себе зобов`язань, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив, що при обранні такого запобіжного заходу, як особиста порука, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).

Судом встановлено, що при вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_5 під особисту поруку суд вважає, що особиста порука є не достатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При вирішенні питання щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим обрання саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного.

Згідно ст.3 Конституції України людини, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в тому числі, що посягає на життя та здоров`я людини, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Згідно зі ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Виходячи з досліджених на даний час доказів, не роблячи передчасних висновків, щодо вини підозрюваного, судом в якості ризиків, які виправдовують домашній арешт підозрюваного, зазначено, що, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, підозрюваний, може переховуватися від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, а інший, майже найбільш м`який запобіжний захід, як особиста порука, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх потерпілих і свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Суд вважає, що обрання саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 з урахуванням його тривалості, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, мотивів, та обставинам вчинення злочину, що інкримінується підозрюваному, забезпеченню прав потерпілого, а також покаранню, що може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим.

Керуючись ст.ст. 179, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 206 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0004612 від 29 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього такі обов`язки:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відвідувати місця значного скупчення людей (кафе, ресторани, розважальні заклади, клуби, тощо);

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків проведення слідчих дій та судового розгляду.

У разі невиконання ухвали та покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право контролю за підозрюваним, має право постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу, згідно з положеннями цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали два місяці - до 27 січня 2021 року.

В задоволенні заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про передачу ОСОБА_5 під їх особисту поруку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1