Справа № 573/2295/20
Номер провадження 1-кп/573/244/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
29 грудня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, з 2018 року перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», не інваліда, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого,

за ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
21 листопада 2020 року близько 18:00 години ОСОБА_4 знаходився на зупинці громадського транспорту біля храму Успіння Пресвятої Богородиці, що в м. Білопілля, по вул. Ворожбянський шлях, де помітив ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і спав на лавці біля зазначеної зупинки громадського транспорту, а поруч з ним лежала шкіряна барсетка чорного кольору. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність вчинюваного злочинного діяння, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав шкіряну барсетку, належну ОСОБА_6 , яка ніякої матеріальної цінності для потерпілого не представляла, та в якій знаходилися гроші в сумі 200 грн., павер банк чорного кольору вартістю згідно з висновком експертизи 220 грн., флеш накопичувач об`ємом 32 Gb, вартістю 145 грн., чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 565 грн., після чого ОСОБА_4 , разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

22 грудня 2020 року відповідно до ст. 471 КПК України між потерпілим ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, згідно з якою останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України. Останній зобов`язався беззастережно визнати вину, вибачитися перед потерпілим.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 2 місяців арешту. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню.

З огляду на положення п. 1 ч. 3 ст. 314, п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, з урахуванням особи обвинуваченого, скарг на поведінку якого до міської ради не надходило, обставин, які пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд приходить висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Пробачення обвинувачений попросив у потерпілого до судового засідання.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 817 грн. 25 коп.

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 26 листопада 2020 року, якою накладено арешт на барсетку, павер банк, флеш накопичувач, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , картку платника податків, необхідно скасувати, оскільки в ньому відпала потреба.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 22 грудня 2020 року про примирення, укладену між ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 817 грн. 25 коп. в дохід держави.

Скасувати арешт барсетки, павер банку, флеш накопичувача, паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , картки платника податків, який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 26 листопада 2020 року.

Речові докази:

- барсетку чорного кольору, павер банк чорного кольору, флеш накопичувач, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білопільського ВП, повернути ОСОБА_6 ;

- картку платника податків з ідентифікаційним кодом НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_6 , які зберігаються в останнього, залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя