У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням погоджене прокурором у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно підозрюваного, ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що близько 01 години 00 хвилин 05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи значення свої дій, їх караність та суспільну небезпечність, знаходячись по вулиці Швабській, 51 в м. Ужгород, неподалік кафе «Лаунж бар 51» вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого, з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи власну зневагу до норм і правил поведінки в суспільстві, за допомогою заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету зовні схожого на пістолет, здійснив постріл в бік ОСОБА_8 . Внаслідок чого ОСОБА_8 , отримав кульове поранення шиї та був госпіталізований для надання медичної допомоги до ЦМКЛ м. Ужгород.

У клопотанні вказано, що відповідно до показань свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, останній впізнає особу, яка вчинила хуліганські дії, в ході яких, за допомогою предмета зовні схожого на пістолет, здійснила постріл в його бік, внаслідок чого він отримав кульове поранення шиї.

Як зазначає слідчий, 05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому 05 жовтня 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У клопотанні вказано, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2020; копією довідки з травмпункту; копією протоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією потоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 .

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою для застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Із змісту частини другої цієї ж статті випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 2 статті 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу

У клопотанні вказано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до категорії тяжких, яке окрім того супроводжувалося нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень. Відповідно до інформації наявної в розпорядженні органу досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово був помічений під час вчинення хуліганських дій, та бійках як в м. Ужгород, так і в м. Мукачево

Слідчий зазначає, що 16.09.2019 близько 23 години 45 хвилин по вул. Мукачівській, 10, біля АВС «1 minute» виник конфлікт між особами чоловічої статі в кількості 6 чоловік, у ході якого двоє громадян, а саме: гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , непрацюючий, та гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , яке нанесли тілесні ушкодження гр. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю АДРЕСА_3 , приватному підприємцю, та його друзям у кількості трьох осіб (дані яких встановлюються), після чого в ході словесної перепалки гр. ОСОБА_7 здійснив 4 постріли з предмету схожого на пістолет. Після сутички, гр.Фелькар та ОСОБА_14 сіли до автомобіля Мазда 6 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр.Фелькер та залишили місце події, а через деякий час, за орієнтуванням працівників диспетчерської служби, нарядами патрульної поліції УПП було встановлено й затримано вказаний транспортний засіб неподалік залізничного вокзалу у м.Ужгород. Під час огляду вказаного транспортного засобу у салоні автомобіля було виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет SCHMEISSER AE790G1 (за обліками не значиться), 6 набоїв калібру 9 мм. (5 набоїв з маркування PAK GLO YAS та 1 набій з маркуванням AEG), ніж, предмет схожий на биту, молоток.

У клопотанні вказано, що згідно відомостей, які наявні в інформаційній телекомунікаційній системі Національної поліції негативно характеризують ОСОБА_7 , як особу яка неодноразово була помічена під час вчинення протиправних дій та у компаніях з особами які схильні до їх вчинення.

Отже, як вказано у клопотанні, в даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні вказано, що також наявний ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, які наявні у кримінальному провадженні, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може наважитись та вдатись до протиправних дій, зокрема до потерпілого, або свідків з метою зміни їх показань на свою користь. Крім того, наразі органом досудового розслідування проводяться заходи спрямовані на встановлення місця знаходження речових доказів у кримінальному провадженні. Безпосередньо підозрюваний у своєму допиті не надав будь-якої інформації, яка б допомогла встановити істину в кримінальному провадженні, та відшукати необхідні речові докази, отже, є наявні підстави щодо можливого знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризики, передбачені п.2 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, що у даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Слідчий вказує, що, слід врахувати реакцію мешканців Ужгорода та соціальні наслідки даного правопорушення, адже, враховуючи спосіб вчинення злочину та місце, оскільки вчинено у житловому кварталі, воно викликало неабиякий суспільний резонанс, висвітлення у засобах масової інформації, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим.

У клопотанні вказано, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 , ніде не працює, не навчається, характеризується негативно, та може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення враховуються зміст ст. 37 Конвенції про права дитини, яка встановлює, що «арешт, затримання чи тюремне ув`язнення здійснюється згідно із законом та використовується як крайній захід і протягом якомога коротшого відповідного періоду часу» та практику ЄСПЛ, зокрема рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Свершов проти України» та рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Прокопенко проти України» (обрання альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою).

У клопотанні вказано, що аналіз особистості ОСОБА_7 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , так як такі ним дотримані не будуть.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

На підставі вище викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 183, 194, 315, 492 КІІК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити. Додатково прокурор зазначив, що на даний час не встановлено місце знаходження речового доказу пістолет яким було нанесено шкоду потерпілому шляхом пострілу та з урахуванням часу не встигли допитати свідків які були разом з підозрюваним. Крім того, просили врахувати наявність технічної описки в прохальній частині клопотання оскільки помилково було вказано «з метою його приводу для участі в розгляді».

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Подав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, захисник вказує на те, що матеріалах клопотаня відсутні дані, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. Окрім того вважає, що у клопотанні слідчий не наводить обставини які б свідчили про наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України і не посилається на матеріали, що беззаперечно підтверджують ці обставини, а саме щодо можливості вчинити підозрюваним іншого кримінального правопорушення, впливати на свідків, переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; Захисник просив при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу звернути увагу на той факт, що підзахисний ОСОБА_7 раніше не судимий, по місцю постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки за місцем постійного проживання, має сім`ю, його молодий вік. Окрім того адвокат зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 має намір повністю виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, не чинив будь-яких спроб переховуватися від слідства та суду; не чинив спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не чинив будь-яких спроб незаконно впливати на свідків та експерта у цьому кримінальному провадженні; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, а також не чинив будь-яких спроб вчинити інше кримінальне правопорушення. Адвокат, вважає, що вищезазначені обставини вказують, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_7 може бути забезпечена і без застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив, що працює, але оскільки робота пов`язана з виходом у плавання на морських суднах не є фактично постійною, але він працює офіційно.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому 05 жовтня 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 та заяви про вчинення злочину, останній вказував на те, що невідомі особи почали наносити тілесні ушкодження його друзям, коли він підійшов в ході бійкиневідома особа здійснила постріл та поцілила йому в шию. Дану особу ніколи не бачив, але впізнає його за зовнішніми ознаками, форми обличчя. Вказуючи, що дана особа, помістила його до власного автомобілю шкода октавія та відвезла до лікарні.

Згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту свідка ОСОБА_13 остання пояснює, що приїхала разом зі своїм хлопцем ОСОБА_7 до кафе, де почався словесний конфлікт разом з хлопцем на ім`я ОСОБА_16 . Після чого хлопці вийшли на вулицю, почула звук схожий на постріл в середині кафе. Подію не бачила. Один з хлопців який був разом з ОСОБА_16 мав рану на шиї з лівого боку. Потім вона та ОСОБА_7 запропонували хлопцеві в якого була рана відвезти його до лікарні. Для чого ОСОБА_7 посадив його до свого автомобіля на заднє сидіння і вони відвезли до приймального відділення на БАМ у ЦМКЛ м.Ужгорода.

Згідно протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вбачається про те, що виник конфлікт, під час якого неввідомі їм особи почали наносити тілесні ушкодження, один з хлопців вийняв пістолет та зробив постріл та потрапив в шию ОСОБА_8 .

Крім того, вказані свідки та потерпілий були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України та ст.ст. 384, 385 КК України відповідно.

Згідно з копією довідки з травмпункту №9191/96 від 05.10.2020 року у ОСОБА_8 встановлено діагноз кульове поранення шиї.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріалами клопотання встановлено, та при його розгляді підтверджено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2020; копією довідки з травмпункту; копією протоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією потоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 .

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 296 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, копія якого міститься у матеріалах клопотання, 05.10.2020 року о 05 годині 20 хвилин ОСОБА_7 було затримано.

Окрім того, до матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру, згідно якої 05.10.2020 року, ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України кваліфікуючими ознаками якого є хуліганство , тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненному із застосуванням предмета зазделегіть заготовленного для нанесення тілесних ушкоджень.

Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України лише 05.10.2020, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_7 ..

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий судя враховує, що на даний час не встановлено місцезнаходження речового доказу, а саме пістолет яким ймовірно нанесено тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_7 жодних пояснень не надав органу досудового розслідування з цього приводу.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідка. Крім того, потерпілий та частна свідків, встановлені під час досудового розслідування, частина ймовірних свідків є знайомими підозрюваного, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, існує імовірність того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків та потерпілого вказаного у даному кримінальному провадженні та може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, стан його здоров`я.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній офіційно не працює, має постійне місце проживання та негативної характеристики за місцем проживання слідчому судді не надано.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 , потрапляв в поле зору правоохоронних органів, що підтверджується довідкою про судимість з УІЗ ГУНП в Закарпатській області за фактом подій які мали місце у 16.09.2019 році за 4 ст. 296 КК України, та вказані відомості внесені до ЄРДР, на даний час відомості по даним обставинам слідчому судді не надано, таким чином є обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_7 зможе і надалі продовжувати злочинну діяльність, вчинити й інші кримінальні правопорушення.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав вважати підозру обгрунтованою, не є підставою відмови в обранні до ОСОБА_7 , запобіжного заходу, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами.

Що стосується доводів захисника про міцні соціальні зв`язки підозрюваного із родиною, та його молодий вік, то вказані самі по собі ці факти не можуть свідчити про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки соціальний зв`язок - соціальна дія, що виражає залежність і сумісність людей або груп. Це сукупність особливих залежностей одних соціальних суб`єктів від інших, їх взаємні відносини, які об`єднують людей у відповідні соціальні спільності і свідчать про їх колективне існування. Це поняття, що означає будь-які соціокультурні обов`язки індивідів або груп індивідів відносно один одного.

Посилання адвоката на штучність кваліфікації події за ч. 4 ст. 296 КК України, не знайшли свого підтвердження. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваній особі.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкремінується ОСОБА_7 , стосується грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненному із застосуванням предмета зазделегіть заготовленного для нанесення тілесних ушкоджень, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілого, свідків даного кримінального провадження, але й суспільства в цілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка виначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_7 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисниками не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного безпосередньо із застосування насильства відносно потерпілого ОСОБА_8 , спричинення останньому тілесних ушкоджень, про що свідчать покази свідків. Згідно медичної довідки ОСОБА_8 , поступив у травмпункт ЦМКЛ Ужгородської міської ради 05.10.2020 р., діагноз кульове поранення шиї.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у вигляді тримання під вартою, строком до 60 діб, а саме до 09.11.2020 р. включно, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1