провадження № 1-кп/631/28/20
справа № 631/822/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2019 року за № 0000286, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Миничаур Азербайджан, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2019 року близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , повернувшись з роботи, знаходилась за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю донькою, ОСОБА_7 . О 15 годині 00 хвилин додому повернувся її колишній чоловік, ОСОБА_5 , з яким остання проживає в одному будинку, однак сімейних відносин не підтримує.
У вказаний час та у вказаному будинку, в кімнаті кухні, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_4 , вчинив з нею словесну сварку, в ході якої у останнього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 почав у бік ОСОБА_4 кидати кухонний посуд та намагався вдарити, але остання, з метою припинення конфліктної ситуації, вибігла з будинку, залишивши територію вищезазначеного домоволодіння.
18 червня 2019 року близько 15 години 05 хвилин, поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своїй колишній дружині, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, наздогнавши ОСОБА_4 , наніс їй два удари кулаком лівої руки в праву частину обличчя, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді крововилову на повіці правого ока та в правій скуловій області.
Вказані ушкодження відповідно до висновку експерта № 12-14/48-НВ/19 від 29 липня 2019 року були утворені від дії тупих твердих предметів з обмеженою гладкою контактною поверхнею; механізм їх утворення-удар та за ступенем тяжкості як в сукупності так і окремо - це легкі тілесні ушкодження (пункт 2.3.5 «Правил судово медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачення йому зрозуміле, винним себе у скоєному визнає повністю. Зазначив, що обставини вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені вірно та пояснив, що 18 червня 2019 року в районі обіду він прийшов додому, де він мешкає з колишньою дружиною ОСОБА_4 , та між ними виник конфлікт словесного характеру в результаті якого він вдарив останню кулаком в обличчя.
Про свій поступок обвинувачений дуже шкодує та висловив жаль з приводу того, що сталося.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку із тим, що вони з ОСОБА_5 примирилися, останній вибачився й відшкодував заподіяну шкоду, будь яких претензій морального чи матеріального характеру у неї не має та просила закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, про що надала відповідне письмове клопотання, яке було зареєстроване за вхідним № 1400/20 вх. від 04 березня 2020 року.
З`ясовуючи позицію потерпілої вона зазначила, що примирення дійсно відбулося та заявлене нею клопотання є добровільним та не є наслідком застосування до неї насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтримали клопотання потерпілої та просили його задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності й закрити провадження у справі. ОСОБА_5 зазначив, що він дійсно вчинив злочин при обставинах, що зазначені в обвинувальному акті, свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнає повністю, в скоєному щире розкаюється, дуже шкодує про свій вчинок та запевнив суд, що зробив для себе відповідні висновки та в подальшому не допустить зі свого боку подобного роду правопорушень. Крім того, захисник обвинуваченого зазначив, що його підзахисний з потерпілою дійсно примирилась, та ним особисто були роз`ясненні останнім наслідки закриття кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на те, що існують обставини, які дають підстави для закриття кримінального провадження на підставі статті 46 Кримінального кодексу України. Як зазначив прокурор, ОСОБА_5 в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, а отже вперше вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, під час досудового розслідування було встановлено пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, яке зазначене в обвинувальному акті.
Заслухавши учасників кримінального провадження, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, вирішуючи питання про можливість закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.
Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України надає право стороні кримінального провадження під час судового розгляду звернутися з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності особи, відносно якої дане провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, і суд зобов`язаний це клопотання розглянути невідкладно (частина 4 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України).
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно частини 1 статті 285 Кримінального процесуального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями статтей 44 Кримінального кодексу України та частини 1 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом; звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється судом.
У відповідності до приписів частини 4 статті 56 Кримінального процесуального кодексу України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.
При цьому, стаття 46 Кримінального кодексу України визначає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Частиною 3 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Варто також зазначити, що згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» судам роз`яснено, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (стаття 46 Кримінального кодексу України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у статті 46 Кримінального кодексу України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Слід також наголосити, що однією з форм правосуддя є відновне правосуддя, основною метою якого є створення умов для примирення потерпілих і правопорушників та усунення наслідків, спричинених злочином, реалізація якої дає змогу досягти найкращого співвідношення врахування інтересів потерпілого та відповідальності правопорушника.
При цьому примирення винної особи з потерпілим слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За загальним правилом домовленості стосовно примирення між сторонами можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і законним представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження, зокрема медіатора, громадської організації, які виконують функції з примирення сторін. Слідчий, прокурор та суддя не вправі брати участь в таких домовленостях.
Із наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, що виразилось в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_4 .
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений у судовому засіданні дав пояснення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, виказав щирий жаль щодо його вчинення та осуд своєї поведінки, зазначивши, що відшкодував шкоду, заподіяну своїй колишній дружині.
Окрім цього, слід відзначити, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, яке було вчинене ОСОБА_5 відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та не відноситься до корупційних злочинів.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий, що підтверджується відповідною довідкою № 11 31072019/63087 від 31 липня 2019 року, утриманців не має, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Також суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться у абзаці 2 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» де зазначено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.
Це означає, що особа визнається такою, що вчинила злочин невеликої тяжкості вперше і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не перший раз, але на день його вчинення існували юридичні підстави, що виключали можливість визнання вчинення злочину повторним або рецидивом злочинів. Зазначене має місце, зокрема, якщо за раніше вчинений злочин особа хоча й була засуджена, однак на момент вчинення нею нового злочину судимість було погашено або знято. Погашення судимості це автоматичне її припинення, закінчення певних строків, за умови не вчинення особою протягом строку судимості нового злочину. При цьому, погашення судимості є остаточним, судимість не може бути поновлена, незалежно від подальшої поведінки особи і навіть вчинення нею нового злочину.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є особою, що не має судимості в силу Закону України про кримінальну відповідальність, а отже його можливо віднести до осіб, яку вчинили злочин вперше. Крім того, під час судового розгляду справи не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали звільненню ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням із потерпілою, яка в свою чергу клопоче про це, та закриттю провадження у даній кримінальній справі, виходячи з того, що ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, ніяких претензій матеріального чи морального характеру до нього з боку ОСОБА_4 не має.
Також ОСОБА_5 судом роз`яснено та ним зрозуміло, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо (пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено.
Витрати на залучення експерта не понесені.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не засовувалися.
Керуючись статтями 12, 44, 46, 88, 89, частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, статтею 26, частиною 4 статті 56, статтями 100, 126, 284 288, 369, 372, частиною 2 статті 392, статтею 395, частиною 5 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку із примиренням з потерпілою.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2019 року за № 0000286, щодо вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України закрити.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілій та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом семі днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1