Номер провадження: 11-кп/813/1272/20
Номер справи місцевого суду: 501/2668/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках розгляду апеляційних скарг прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міськсуду Одеської області від 26.02.2019 року відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 152 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 152 КК Українита йому призначено покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців та за ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу на зазначений вирок суду, в якій остання послалась на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступені тяжкості вчинених злочинів та його особі з підстав надмірної м`якості; обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу з підстав призначення йому надто суворого покарання, а його захисником ОСОБА_8 з підстав помилкової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.10.2019 р. апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 були залишені без задоволення, а вирок Іллічівського міськогосуду Одеської області від 26.02.2019 р. без змін.

Постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.03.2020 р. касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 було залишено без задоволення, касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено частково, а ухвалу Одеського апеляційного суду від 10.10.2019 р. скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав того, що апеляційний суд при проведенні апеляційного розгляду не навів аналіз правильності кваліфікації дій засудженого в аспекті можливості зворотної дії в часі положень ч. 4 ст. 152 КК України (в ред. Закону України від 06.12.2017 р.) з огляду на окремі положення ст.ст. 4, 5 КК України.

Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02.05.2020 р.
17.04.2020 р. від прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав заявлене клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти його задоволення, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, ч. 4 ст. 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2019 року за ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 152 КК України.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 4 ст. 152 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, вчинений відносно малолітньої особи, відповідальність за який на момент вчинення злочину була передбачена у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, зокрема, характер, тяжкість на наслідки вчинених інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, а також характеристику його особи, колегія суддів доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
Водночас, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та відсутність необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вищезгаданою постановою Верховного Суду від 04.03.2020 р. обвинуваченому вже був обраний такий запобіжний захід до 02.05.2020 р. (т.2, а.с.161, зворотна сторона), натомість, існують підстави для продовження обвинуваченому строку застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Так, можливість залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, виходячи з аналізу п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, передбачена лише при ухваленні відносно особи вироку суду, в резолютивній частині якого вирішується питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.06.2020 р. включно.
Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 20.06.2020 року включно з утриманням в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4