У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р. Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України (кримінальне провадження № 0000041):

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, -

Встановив:

До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В клопотанні зазначено, що 11.01.2020, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , разом із власником будинку ОСОБА_6 , вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_4 , знаходячись в приміщені будинку на грунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, почав наносити удари руками в область голови, внаслідок яких ОСОБА_7 помер на місці. Смерть ОСОБА_7 настала в результаті набряку головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 121КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Зважаючи на застосувати більш м`які запобіжні заходи неможливо, оскільки підозрюваний може переховуватися від слідчого, прокурора або суд, незаконно впливати по потерпілу, свідків, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення

Прокурор ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 не має власного житла, постійного місця проживання, останній час проживав у потерпілого ОСОБА_7 , злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, не працює, злочин є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; на даний час не встановлені всі свідки даної події, не всі свідки допитані, не встановлено хронологію даного злочину, в зв`язку з чим підозрюваний може вливати на свідків, потерпілу.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні відмовився давати показання.

Захисник ОСОБА_3 прохала суд обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, а не особливо тяжкий, як зазначено в клопотанні, не судимий.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, розглянувши подане клопотання, вважає, що його слід задовольнити.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження № 0000041, 11.01.2020, близько 2 години ночі, в АДРЕСА_1 , було виявлено труп ОСОБА_7 , 1974 року народження, при огляді якого були виявлені тілесні ушкодження (а.с. 6).

Під час допиту в якості підозрюваного в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вину у повідомленій йому підозрі визнав.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 22-23).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 7 від 11 січня 2020 року, смерть ОСОБА_7 настала в результаті набряку головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , якому 11.01.2020 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 51(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 є умисним та тяжким.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Характер та фактичні обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Слідчий суддя вважає за неможливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, джерело його доходів не встановлено, не одружений, стійких соціальних зв`язків не має, постійного місця проживання немає, проживав у потерпілого ОСОБА_7 , злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною.

На підставі вищевикладеного, підозрюваний ОСОБА_4 , у зв`язку з тяжкістю покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення знаходячись на волі може сховатися від органів досудового розслідування і суду задля уникнення такого покарання, а також впливати на свідків, які мешкають в одному населеному пункті з підозрюваним.

За викладених обставин у сукупності, вважаю, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 є недостатнім.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись положеннями ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 березня 2020 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя