У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна задоволено, накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник потерпілої адвокат ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі власника майна ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ,шляхом заборони будь - кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, винесено з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Вказує, що задовольняючи клопотання, слідчий суддя не зазначила, в чому ж саме полягає вказаний злочин. Виходячи з формулювання, викладеного в ухвалі, не зрозуміло який саме спосіб вчинення злочину з боку ОСОБА_9 , який перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , тривалий час і відчужив майно, що є їх спільною власністю і розпорядився ним згідно довіреності. При цьому, про скасування довіреності ОСОБА_10 , у встановлений законом спосіб не повідомила ОСОБА_9 .

Стверджує, що на даний час кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та нікому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України. А він, як власник майна, не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зазначає, що відсутні відомості про те, що даний транспортний засіб постановою слідчого визнаний речовим доказом. Також, слідчим, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно.

Крім того, оскаржувана ухвала також не містить належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вказаний автомобіль, а тим більше встановлення заборони його використання.

Звертає увагу, що накладення арешту на даний автомобіль, порушує його права як власника та добросовісного набувача. Забороняючи йому як власнику майна користуватись транспортним засобом, слідчий суддя також не врахувала, що вказаний транспортний засіб постійно використовується ним кожного дня для роботи, а також для перевезення членів родини.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного 25.09.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002100, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.09.2019р. до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області звернулась громадянка ОСОБА_10 з заявою про те, що її колишній співмешканець ОСОБА_9 , зловживаючи довірою останньої, шахрайським шляхом передав право власності рідній сестрі ОСОБА_11 , шляхом переоформлення на транспортні засоби «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 та «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування за запитом до територіального сервісного центру 4842 регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області отримано інформацію з Єдиного державного реєстру ТЗ та РІІС «Автомобіль» станом на 01.10.2019р., що автомобілі: «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_5 , 2014 року випуску, перереєстровано в ТСЦ № 4841, згідно договору купівлі продажу № 7627/19/004465 від 03.09.2019р., укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТОСТЕЛ ТРЕЙД». Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 виданого 03.09.2019р., належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо вище вказаний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 від 07.11.2017р. належав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2016 року випуску, перереєстровано в ТСЦ № 4841, згідно договору купівлі продажу № 7627/19/004463 від 03.09.2019р., укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТОСТЕЛ ТРЕЙД». Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8 виданого 03.09.2019р., належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо вище вказаний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 від 13.06.2019р. належав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того встановлено, що згідно бази Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», який раніше перебував за реєстраційним номером НОМЕР_4 , було повторно перереєстровано 14.11.2019р. на нового власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за договором № 4844/2019/1772047. Згідно перереєстрації автомобілю «MERSEDES-BENS VITO» встановлено інший реєстраційний номер НОМЕР_1 із зазначенням номера кузова: НОМЕР_2 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони будь - кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування. В обґрунтування клопотання вказав, що автомобіль є речовим доказом оскільки відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, а тому згідно з ч.3 ст.170 КПК України підлягає арешту.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому наявні достатні підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного 25.09.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002100, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 24.09.2019р. до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області звернулась громадянка ОСОБА_10 з заявою про те, що її колишній співмешканець ОСОБА_9 , зловживаючи довірою останньої, шахрайським шляхом передав право власності рідній сестрі ОСОБА_11 , шляхом переоформлення на транспортні засоби «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 та «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_10 .
В ході досудового розслідування за запитом до територіального сервісного центру 4842 регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області отримано інформацію з Єдиного державного реєстру ТЗ та РІІС «Автомобіль» станом на 01.10.2019р., що автомобілі: «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_5 , 2014 року випуску, перереєстровано в ТСЦ № 4841, згідно договору купівлі продажу № 7627/19/004465 від 03.09.2019р., укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТОСТЕЛ ТРЕЙД». Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 виданого 03.09.2019р., належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо вище вказаний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 від 07.11.2017р. належав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2016 року випуску, перереєстровано в ТСЦ № 4841, згідно договору купівлі продажу № 7627/19/004463 від 03.09.2019р., укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТОСТЕЛ ТРЕЙД». Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8 виданого 03.09.2019р., належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо вище вказаний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 від 13.06.2019р. належав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім того встановлено, що згідно бази Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», який раніше перебував за реєстраційним номером НОМЕР_4 , було повторно перереєстровано 14.11.2019р. на нового власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за договором № 4844/2019/1772047. Згідно перереєстрації автомобілю «MERSEDES-BENS VITO» встановлено інший реєстраційний номер НОМЕР_1 із зазначенням номера кузова: НОМЕР_2 .
Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, слідчий суддя наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження, як речового доказу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути знищено чи приховано, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.376, 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна задоволено, накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENS VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 . - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді