Справа № 572/2752/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження №1-кп/353/18 0000861) про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, працюючої бухгалтером ФОП ОСОБА_9 , раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

5 липня 2016 року приблизно о 16 год. 10 хв. у світлу пору доби водій ОСОБА_7 , в порушення вимог підпункту а) пункту 2.1, пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 296 км.+100 м. автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, за межами населеного пункту, зі сторони м.Сарни Рівненської області в напрямку с.Страшеве Сарненського району Рівненської області, в межах нерегульованого нерівнозначного перехрестя автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин та автодороги у напрямку с.Страшеве Сарненського району , проявила неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надала переваги у русі зустрічному автомобілю «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався зустрічною смугою руху прямо, а раптово та в безпосередній близькості до вищевказаного транспортного засобу здійснила поворот керованого нею автомобіля вліво у напрямку с.Страшеве Сарненського району з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустила зіткнення із автомобілем «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 , водій якого був позбавлений можливості цього уникнути по незалежних від нього причинах.

Внаслідок описаних вище подій пасажир автомобіля марки «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді спінальної травми : уламкового перелому С4 із зміщенням, неврологічними розладами (тетрапарез), забою лівої половини грудної клітки, забою рани верхньої третини правої гомілки, верхньої повіки правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, опіку правого колінного суглобу пошкодження кісток не виявлено, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

У прямому і безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди та настанням вказаних вище суспільно небезпечних наслідків є порушення обвинуваченою вимог пунктів 10.1, 16.3 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Такми чином, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала повністю, в судовому провадженні від дачі показів відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 покзав, що обвинувачена ОСОБА_7 є його дружиною. В день, вказаний в обвинувальному акті, за кермом автомобіля марки «Chevrolet Niva» перебував саме він, в той час як дружина перебувала в салоні цього транспортного засобу на пасажирському місці поряд із водієм. Зі слів потерпілого він мав намір здійснити маневр повороту з автодороги в напрямку с.Страшеве Сарненського району, в зв`язку із чим зупинив транспортний засіб, пропускаючи транспортні засоби, що рухались в попутньому напрямку. Під час того, як авто перебувало в тому ж положенні автомобіль марки «MERCEDES Vito», що рухався також в зустрічному напрямку, здійснив зіткнення із автомобілем потерпілого. Удар відбувся у передній правий бік керованого ним автомобіля. Потерпілий наполягає, що за кермом в цей час перебував саме він, а перемістився на пасажирське місце внаслідок удару, від якого одночасно ОСОБА_7 виштовхнуто назовні.

Покази потерпілого спростовуються іншими доказами, дослідженими судом в ході судового провадження.

В ході огляду місця події діляки 296 км.+100 м. автодороги Київ Ковель-Ягодин встановлено, що огляд проводився в зв`язку із зіткненням транспортних засобів. Вказана ділянка розташована на перехресті автодороги з дорогою, що веде до с.Страшеве, обидві дороги прямі в плані горизонтального профілю, покриття асфальтобетонне , стан покриття сухе. Дорожнє покриття на вказаній ділянці для двох напрямків шириною 15 м., число смуг для руху в напрямку огляду дві, число смуг для руху назустріч дві, шириною 7,5 м. До проїжджої частини примикає грунтове покриття, за яким знаходиться лісопосадка. Спосіб регулювання дорожня розмітка та дорожні знаки.

На правій основній смузі руху в напрямку м.Сарни знаходиться автомобіль «Нива Шевроле» р.н.з. НОМЕР_1 , який передньою частиною спрямований у напрямку м.Київ. Відстань від осі переднього лівого колеса до дорожньої розмітки 1,7 м., від заднього лівого колеса 0,9 м.

На правому узбіччі за перехрестям в бік м.Сарни знаходиться автомобіль «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 , який передньою частиною спрямований в напрямку м.Сарни. Від осі заднього лівого колеса до початку проїзної частини відстань становить 7 м.

В межах перехрестя на початку другорядної дороги починається перший слід шин заокругленої форми, на відстані 0,6 м. від початку вказаного сліду в бік м.Сарни та на відстані 0,8 м. від початку головної дороги починається другий слід довжиною 35 м., котрий прямує до правого узбіччя, де знаходиться автомобіль «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 . Другий слід також починається на відстані 4,5 м. від дорожньої розмітки 1.16.1 (а.к.п.9-26).

Надана суду довідка №13/2084 від 4 жовтня 2016 року, видана за підписом заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Рівненській області ділянка автомобільної дороги М-07 296 км. + 100 м. Київ Ковель Ягодин, відноситься до ІІ технічної категорії. Станом на 29 вересня 2016 року максимально допустима швидкість 90 км/год., дорожні знаки 2.3, 5.16, 5.20.1, 1.23.1; дорожня розмітка : осьова 1.5, 1.1, крайова 1.1 (а.к.п.203-211).

В ході судового провадження судом за клопотанням сторони захисту допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які повідомили, що сім`ю ОСОБА_9 знають давно і жодного разу не бачили, щоб ОСОБА_7 керувала транспортним засобом. Крім цього, свідки підтвердили, що обвинувачена внаслідок зіткнення транспортного засобу, в якому вона перебувала, із іншим автомобілем, вилітіла із салону автомобіля.

Вказані обставини не заперечуються сторонами кримінального провадження, однак, покази вказаних свідків не спростовують обставини, вказані в обвинувальному акті.

Також допитаний в ході судового провадження за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_13 показав, що він в день описуваних подій працював на автозаправній станції, на якій Горанські заправляли паливом транспортний засіб, на якому рухались. При чому свідок показав, що за кермом транспортного засобу перебував саме потерпілий.

Суд вважає, що покази свідка не можуть спростувати факт перебування за кермом транспортного засобу обвинуваченої, так як свідок пояснив, що від вказаної АЗС до місця, де сталась ДТП відстань становить орієнтовно 10 км.

Допитаний судом свідок ОСОБА_14 показав, що 5 липня 2016 року він повертався із відрядження і був свідком того, що на повороті в бік с.Страшеве відбулась ДТП. На проїзній частині перебував автомобіль, водійське місце якого було вільним. Одночасно на пасажирському місці перебував чоловік, затиснутий елементами автомобіля. В цей час на проїзній частині перебувала жінка.

На підтвердженя показів до матеріалів кримінального провадження долучено наданий на підставі письмової заяви свідка фотознімок, на якому зафіксовано міце знаходження ОСОБА_6 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди. Так, відповідно до вказаного доказу потерпілий перебуває в салоні автомобіля в сидячому положенні на правому пасажирському місці (а.к.п.54, 55).

Покази свідка ОСОБА_14 та наданий ним фотознімок спростовують версію потерпілого щодо перебування саме його за кермом транспортного засобу під час пригоди, оскільки судом встановлено, що після ДТП потерпілий був затиснутий елементами автомобіля, а тому він не міг переміститись на сидіння пасажира і бути там затиснутим, оскільки ці події мали відбуватись від одномоментного удару, від якого відбулась деформація кузова автомобіля.

Допитана судом свідок ОСОБА_15 показала, що вона перебувала в салоні автомобіля, який рухався автодорогою в напрямку м.Сарни. На перехресті із поворотом в бік с.Страшеве в безпосередній близькості від автомобіля, в якому рухалась свідок (за метрів 15) інший транспортний засіб розпочав маневр повороту, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Свідок пояснила, що за кермом вказаного автомобіля перебувала жінка, а чоловік перебував поряд на пасажирському сидінні, оскільки він був вдягнутий у футболку синього кольору, через що свідок може визначити місце розташування вказаних осіб в автомобілі.

Аналогічні покази дала в суді свідок ОСОБА_16 , підтвердивши, що зіткнення із автомобілем марки «Шевроле» відбулось через те, що вказаний автомобіль на перехресті не надав перевагу іншому транспортному засобу. Свідок показала, що після зіткнення на дорозі знаходилась жінка. Крім цього, свідок пояснила, що вона також отримала тілесні ушкодження внаслідок описуваної події.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він перебував за кермом автомобіля, в якому в якості пасажирів перебували дві жінки та неповнолітні діти. Свідок рухався в напрямку м.Сарни, однак, на перехресті ОСОБА_7 , яка перебувала за кермом іншого транспортного засобу, не надала перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_10 , через що відбулось зіткнення. Свідок запевнив, що за кермом автомобіля «Шевроле Нива» перебувала саме обвинувачена, в той час як потерпілий перебував на пасажирському місці. Зі слів свідка пасажири його автомобіля, як і він сам отримали внаслідок ДТП певні тілесні ушкодження.

Такими чином, судом достовірно встановлено, що за кермом автомобіля «Шевроле Нива» перебувала саме ОСОБА_7 , оскільки підстав для обмови свідками обвинуваченої судом не встановлено.

Покази свідків в частині отримання ними тілесних ушкоджень внаслідок ДТП співпадають із даними, отриманими під час проведеної відносно них судово-медичної експертизи.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 192 від 8 липня 2016 року у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді : двох синців зовнішньої поверхні середньої третини лівого передпліччя та зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча; синця та садна передньої поверхні правого колінного суглобу, які виникли внаслідок травматичних дій тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею (при співударі з такими) (а.к.п.76).

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 196+ від 8 липня 2016 року, проведеної відносно ОСОБА_10 - у останнього мали місце тілесні ушкодження у вигляді : синця лівої навколо орбітальної ділянки, двох саден щічно-виличної ділянки зліва, забою м`яких тканин лівої кисті, садна передньої поверхні лівого колінного суглобу, синця переднє-внутрішньої середньої третини правого стегна, які виникли внаслідок травматичних дій тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею (при співударі з такими). (а.к.п.78-79).

Висновок судово-медичної експертизи № 193 від 8 липня 2016 року, доводить, що у малолітнього ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців та садна обличчя, синця та садна передньої поверхні лівого колінного суглобу (а.к.п.83).

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 191 від 8 липня 2016 року, проведеної відносно ОСОБА_16 - у останньої мали місце тілесні ушкодження у вигляді : синця обличчя зліва двох синців передньої поверні правої гомілки (а.к.п.85).

Під час проведення судово-медичної експертизи відносно малолітнього ОСОБА_18 встановлено, що у останнього мали місце тілесні ушкодження у вигляді : садна перенісся та спинки носа, синця здухвинної ділянки зліва, чотирьох синців лівого стегна та лівої гомілки. Вказані обставини підтверджені висновком судово-медичного експерта №195 від 8 липня 2016 року (а.к.п.87).

При чому, відповідно до вказаних вище висновків експерта - локалізація та характер ушкоджень, виявлених у ОСОБА_15 , ОСОБА_17 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 не суперечить тому, що вони могли бути заподіяні при умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме : при співударі тіла людини о виступаючі частини салону автівки (при різкому гальмуванні тощо). Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати на 5 липня 2016 року. Тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У малолітнього ОСОБА_19 в ході судово-медичної експертизи будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено, що підтверджено висновком №194 судово-медичної експертизи від 8 липня 2016 року (а.к.п.81).

В ході проведеного за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , слідчих експериментів, протоколи яких були досліджені судом в ході судового провадження, з`ясовано, що під час вказаних слідчих дій встановлено місце зіткнення транспортних засобів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди,що знаходиться в межах перехрещення автодороги Київ-Ковель-Ягодин із автодорогою, що веде до с.Страшеве Сарненського району Рівненської області на лівій смузі руху автодороги, на відстані 0,5 0,7 м.до правого краю проїзної частини, а також визначено боковий інтервал, з яким рухався автомобіль «MERCEDES Vito» до моменту зіткнення із автомобілем «Chevrolet Niva», траєкторію руху транспортних засобів та визначено швидкість, із якою до моменту зіткнення рухався автомобіль «Chevrolet Niva» (а.к.п. НОМЕР_3 , 258-262, 263-267).

Під час судового провадження стороною захисту було заявлено клопотання про визнання недопустимими певних доказів, які були надані у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення, а саме : протоколів проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 . В обґрунтування заявленого клопотання стороною захисту зазначено, що протоколи слідчих експериментів викликають сумнів у їх достовірності, так як слідчі експерименти проводились в умовах, що не є аналогічними погоднім умовам, за яких сталась ДТП, оскільки вказані дії проводились у зимню пору року, в той час, як дорожньо-транспортна пригода відбулась влітку.

Так, стороною захисту зазначалось, що дані слідчих експериментів, як доказ у кримінальному провадженні є недопустимим, оскільки отримані із порушеннями вимог КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стороною захисту ставиться під сумнів достовірність протоколів слідчих експериментів, однак, це є припущення сторони захисту, так як ці обставини не доводяться жодним наданим суду доказом, а тому не приймаються до уваги судом.

Згідно із ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

З огляду на вказану норму, слідчий експеримент - це слідча дія, яка виконується з метою перевірки існуючих та одержання нових доказів шляхом цілеспрямованого впливу на окремі (такі, що перевіряються) об`єкти або їх копії під час проведення спеціальних дослідів. Таким чином, слідчий експеримент це пізнавальна дія, суть якої полягає у проведенні досліджень, пов`язаних з перевіркою або встановленням будь-якого факту, явища, речі, завданням якого є перевірка можливості сприймати будь-які явища в певних умовах, перевірка слідчих версій та реального існування конкретних фактів, явищ.

Порядок проведення слідчого експерименту регламентується статтею 240 КПК України.

Із змісту вказаної норми вбачається, що слідчий експеримент має проводитись в умовах, що є найбільш наближеними до умов, за яких сталась подія.

Відповідно до довідки №33-01-15/405 від 5 вересня 2016 року, виданої начальником Рівненського обласного центру з гідрометеорології за даними репрезентативної до 296 км.+100 м. автодороги Київ-Ковель, що в межах Сарненського району Рівненської області метеостанції Сарни, 5 липня 2016 року в період з 15 год. 30 хв. -16 год. 30 хв. зафіксовано погодні умови : малохмарно, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось (видимість не погіршувалась (а.к.п.201).

Відповідно до протоколів слідчих експериментів умови, в яких проводились вказані слідчі дії (щодо світлового дня, відсутності опадів, стану дорожнього покриття) суттєво від умов, за яких сталась длрожньо-транспортна подія не відрізняються, що підтвердили учасникі вказаних слідчих дій.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає протоколи слідчих дій слідчих експериментів, проведених зі свідками, належними та допустимими доказами в даному кримінальному провадженні.

В ході проведеного із потерпілим ОСОБА_6 слідчого експерименту останнім визначено місце розташування автомобіля «Chevrolet Niva» , в якому він перебував, до моменту зіткнення. Визначити боковий інтервал руху іншого транспортного засобу та його траєкторію руху до моменту зіткнення потерпілий під час вказаної слідчої дії не зміг (а.к.п.268-271).

Сторона захисту просила не враховувати покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , вважаючи вказаних осіб прямо зацікавленими у результатах розгляду даного кримінального провадження.

Суд не може погодитись із такою позицією сторони захисту, оскільки вказані обставини не доводяться відповідними доказами. Крім цього, свідки як під час слідчих експериментів, так і в судовому засіданні давали послідовні покази, які не суперечать один одному. Крім цього, вказані особи не є стороною даного провадження, потерпілими не визнавались, через що є необґрунтованим вказівка сторони захисту на їх зацікавленість в результатах розгляду даного провадження як підставу для надання неправдивих показів.

Відповідно до висновку №8262 від 27 квітня 2017 року проведеної в межах даного кримінального провадження судової транспортно-трасологічної експертизи в первинний момент зіткнення у контакт увійшли ліва частина переднього бампера автомобіля «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 та середня частина переднього бампера автомобіля «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 , при цьому повздовжня вісь автомобіля «Chevrolet Niva» знаходилсь під кутом близько 155+5 градусів (проти напрямку руху годинникової стрілки) по відношенню до повздовжньої осі автомобіля «MERCEDES Vito». Місце зіткнення автомобіля «Chevrolet Niva» та «MERCEDES Vito» знаходиться на смузі руху, призначеній для повороту ліворуч, проїзної частини по напрямку на м.Київ, в місці, що передує початку ділянки розливу технічної рідини (а.к.п.165-172).

Сторона захисту, посилаючись на вказаний висновок експерта, вказувала щодо невідповідності вихідних даних, наданих для здійснення інших досліджень, а також на невідповідність висновків експерта судової інженерно-транспортної експертизи №1/619 від 23 травня 2018 року фактичним обставинам справи.

Під час судового провадження допитані за клопотанням сторони захисту експерти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , якими здійснювались зазначені дослідження, підтвердили правильність своїх висновків, зазначивши про достатність наданих їм для здійснення експертизи матеріалів.

Однак, судом враховується, що сторонами кримінального провадження клопотання про проведення повторної експертизи заявлено в суді не було. Крім цього, судом приймається до уваги, що при вирішенні питання визначення обставин та механізму ДТП експерту ОСОБА_22 був наданий саме висновок експерта №8262 від 27 квітня 2017 року, який стороною захисту вважається більш достовірним.

Досліджений судом висновок експерта №3.1-76/16 від 26 жовтня 2016 року проведеної в ході досудового слідства судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно-трасологічного дослідження) доводить, що контактування транспортних засобів відбулося між передньою лівою боковою частиною автомобіля «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 та передньою частиною автомобіля «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 (на відстані близько 20…90 см. від правої габаритної точки кузова автомобіля) (а.к.п.132-137).

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) №3.1-75/16 від 19 жовтня 2016 року доводить, що на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля марки «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 знаходились в стані повної відмови. Несправності, які стали причиною повної відмови робочої гальмівної системи та системи рульового керування вказаного автомобіля виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.143-148).

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) №3.1-74/16 від 17 жовтня 2016 року на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля марки «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 знаходились в стані повної відмови. Несправності, які стали причиною повної відмови робочої гальмівної системи та системи рульового керування вказаного автомобіля виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.154-159).

Під час судового провадження стороною захисту було заявлено клопотання про виключення вказаних вище висновків експерта ОСОБА_23 із числа доказів та визнання їх недопустимими, оскільки, на думку сторони захисту, вони отримані з порушенням вимог КПК України.

Так, захист зазначав, що вказаний експерт підлягав відводу, відповідно до ч.1 ст.79 КПК України, відповідно до якої, в тому числі, експерт, не має права брати участі в кримінальному провадженні та відводиться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, згідно із якою особа підлягає відводу, якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач оскільки експерт ОСОБА_23 був допитаний у цьому кримінальному провадженні як свідок.

Відповідно до вимог КПК України - докази, для того щоб набути свого статусу, мають бути отримані у передбаченому КПК порядку (ч. 1 ст. 84 КПК).

Висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: а) містить фактичні данні, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву), б) отриманий з дотриманням встановленого порядку, в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК), а також він : не ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими (ч. 5 ст. 101 КПК), отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_23 підтвердив, що ним здійснювались експертні дослідження в межах даного кримінального провадження, крім цього, останній стверджував, що відвід як експертом ним не заявлявся.

При вирішенні питання належності та допустимості вказаних вище висновків експерта ОСОБА_23 суд виходить із того, що на момент здійснення ним дослідження як експертом, підстав для його відводу не було, так як висновки експерта датовані 17 жовтня, 19 жовтня, 26 жовтня 2016 року, в той час як допитаний експерт як свідок був лише 19 лютого 2018 року.

Одночасно судом не приймається до уваги такий доказ, як висновок експерта №3.1-24/18 від 6 березня 2018 року проведеної в межах даного кримінального провадження судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно-трасологічного дослідження), оскільки цей доказ визнається недопустимим з підстав, вказаних стороною захисту, оскільки на момент здійснення цього дослідження експерт вже був допитаний у цьому провадженні як свідок, через що дійсно підлягав відводу.

Із висновку експерта №353 від 21 листопада 2016 року проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 встановлено, що останній знаходився у травматологічному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 05 по 06 липня 2016 року з діагнозом : спінальна травма уламковий перелом С4 із зміщенням, неврологічними розладами (тетрапарез), забій лівої половини грудної клітки, забійна рана верхньої третини правої гомілки, верхньої повіки правого ока, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, опік правого колінного суглобу пошкодження кісток не виявлено (а.к.п. 90-91).

В ході проведення додаткової судово-медичної експертизи, відповідно до висновку експерта №187/353 від 10 липня 2017 року, встановлено, що в подальшому потерпілий з 6 липня 2016 року по 8 сепня 2016 року перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської ЦМЛ з діагнозом : ускладнена хребетно-спинальна травма, компресійний перелом тіла С4 хребця, забій спинного мозку важкого ступеня, множинні забійні рани, осадження обличчя, забійна рана правої гомілки, забій грудної клітки та лівого колінного суглобу. Вказані ушкодження виникли в швидкій послідовності одне за одним внаслідок травматичних дій (зі значною травмуючою силою) тупими твердими предметами при співударі з такими (контактування тіла постраждалого з виступаючими частинами салону автомобіля, з частковим стисненням тіла між предметами) - не виключається. Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що останні могли виникнути при умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме : при різкому гальмуванні, раптовій зупинці автомобіля, зіткненні автівки з іншим рухомим (нерухомим) об`єктом, інших умовах. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати 5 липня 2016 року, що не суперечить даті травмування, вказаній в постанові та медичних документах. В своїй сукупності вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння (а.к.п.97-99).

Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що тілесні ушкодження потерпілим були отримані внаслідок дорожньо-транспортної події.

Крім цього, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №344 від 14 листопада 2016 року, проведеної стосовно обвинуваченої остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 5 липня по 8 серпня 2016 року з діагнозом : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани лоба та тім`яних ділянок голови, гематоми лоба та повік лівого ока, рвані, забруднені рани нижньої третини правого плеча та лівого колінного суглобу з пошкодженням препателярної сумки, множинні поверхневі рани та садна тулубу, кінцівок, забій живота, після травматична гематома середньої третини правої гомілки. Вказані тілесні ушкодження виникли в швидкій послідовності одне за одним внаслідок травматичних дій тупим, тупим твердим предметом (предметами), при співударах з такими. Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що останні могли виникнути при умовах дорожньо-транспортної пригоди : при співударах тіла людини з виступаючими частинами рухаючого салону автомобіля при умовах різкого його гальмування, раптовій зупинці, зіткненні із будь-яким іншим механічним транспортним засобом, тощо. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Термін їх заподіяння може відповідати на 5 липня 2016 року (а.к.п.102-103).

Висновки експерта №1750 та №1751 від 27 жовтня 2016 року експертизи крові, проведені відносно обвинуваченої та потерпілого свідчать про те, що як в крові ОСОБА_6 , так і в крові ОСОБА_7 етиловий спирт не знайдений (а.к.п.193, 196).

Крім цього, стороною обвинувачення суду надані висновки комісійної судово-медичної експертизи №55 від 15 травня 2018 року та №56 від 15 травня 2018 року, проведеної, відповідно, щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, комісія експертів прийшла до висновку, що виходячи з описаних наявних на тілі у обвинуваченої та потерпілого тілесних ушкоджень, можна висловитись про те, що в жодному із них не відобразились типові специфічні контактні ознаки травмування до тих чи інших специфічних деталей салону автомобіля (тобто такі ідентифікуючі ознаки, які властиві лише волдію чи пасажиру, а саме : відбитки ременів безпеки, рульового колеса, окремих деталей панелі приладів чи інших деталей салону певної форми і розмірів, тощо) і всі тілесні ушкодження слід відносити до характериних, тобто таких, які зазвичай виникають в осіб, що знаходяться в салоні автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, достовірно встановити місцезнаходження в салоні автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди немає можливості, оскільки вони могли отримати вказані у них тілесні ушкодження перебуваючи як на місці пасажира, так і на місці водія. Однак, враховуючи дані матеріалів кримінального провадження, факт фіксації потерпілого деформованими деталями кузова і салону автомобіля, що в свою чергу унеможливлювало значне переміщення його тіла в момент ДТП, беручи до уваги характер перелому шийного хребця, переважно правобічну локалізацію ушкоджень, напрямок дії деформуючого зусилля на автомобіль «Нива Шевроле», в якому рухались вказані особи судово-медична експертна комісія зазначає, що в даному випадку ОСОБА_6 найбільш ймовірно на момент ДТП міг бути пасажиром вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 водієм цього ж автомобіля (а.к.п.108-116, 119-127).

Відповідно до повідомлення №31/17/5643-1087 від 5 червня 2018 року станом на вказане число згідно наявної інформації з автоматизованих баз даних РІІС та НАІС ОСОБА_7 посвідчення водія не видавалось (а.к.п.219).

Наданий стороною обвинувачення висновок експерта №3.1-202/18 від 12 квітня 2018 року проведеної у данному кримінальному провадженні інженерно-транспортної експертизи, доводить, що в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля «MERCEDES Vito» р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності до вимог пп.12.3, 12.6г Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Chevrolet Niva» р.н.з. НОМЕР_1 з технічної точки зору повинен був діяти згідно із вимогами пп.9.2.б), 10.1, 10.4, 16.13 Правил дорожнього руху України. При заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації у відповідності до варіантів 2, 3, 4 механізму розгортання події, водій автомобіля «MERCEDES Vito» з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем марки «Chevrolet Niva» шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийняття мір до реагування. В діях водія автомобіля «MERCEDES Vito» вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, однак, вона з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В той же час, за наведених обставин в діях водія автомобіля «Chevrolet Niva» вбачається невідповідність вимогам пп.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а.к.п.281-288).

Сторона захисту просила визнати вказаний вище висновок експерта недопустимим доказом, оскільки при здійсненні експертного дослідження було використано висновок експерта №3.1-24/18 від 6 березня 2018 року, який судом визнано недопустимим, оскільки він отриманий із порушенням вимог чинного КПК України.

Однак, судом враховано, що при здійсненні дослідження при провадженні інженерно-транспортної експертизи №3.1-202/18 від 12 квітня 2018 року експерт приймав до уваги 4 варіанти розвитку подій, які були змодельовані безпосередніми свідками події : ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Крім цього, експертом використовувались в комплексі інші надані слідчим матеріали кримінального провадження.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах, оскільки її вина повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

По місцю проживання обвинувачена характеризується виключно позитивно.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України,не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 як в ході досудового, так і в ході судового провадження не встановлено.

За висновком органу пробації, який викладено у досудовій доповіді, наданій на вимогу суду Сарненським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ризик повторного вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення та ризик небезпеки її для суспільства оцінюється як низький, через що орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті, за якою останню притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі, однак, одночасно судом враховується відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи дані про особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно - суд вважає за можливе призначити покарання ближче до нижчої межі даного виду покарання, визначеного санкцією частини статті, за якою ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності, із звільненням від призначеного покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню інших злочинів.

Крім цього, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавленя права керування транспортними засобами, оскільки вона в становленому законом порядку такого права не отримувала.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_25 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_25 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки та з покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 15 943 грн. 20 коп.

Речові докази : автомобіль марки «Нива Шевроле» р.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілому, залишити ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_26