Справа № 185/2245/20
Провадження № 1-кп/185/408/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2020 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_4 , у невстановлений судом час та у невстановлених судом обставинах, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав револьвер, перероблений саморобним способом, шляхом видалення з каналу ствола захисного елементу, що перешкоджає стрільбі кінетичними снарядами з сигнального револьверу моделі «Р2»№ НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, який є вогнепальною зброєю, в магазині якого знаходилося 3 патрони, які є боєприпасами, а саме спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення.
Достовірно знаючи, що незаконно придбаний ним пістолет є вогнепальною зброєю, а патрони є бойовими припасами та для їх придбання та носіння необхідний передбачений дозвіл, розуміючи, що у нього такий дозвіл відсутній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, помістив пістолет з патронами за пасок одягнених на ньому штанів та почав носити при собі вогнепальну зброю з бойовими припасами без передбаченого законом дозволу до 09 години 45 хвилин 09.03.2020 року.
В подальшому, 09.03.2020 року, приблизно о 09.45 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на межі між територіями домоволодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків зі своїм сусідом ОСОБА_6 , в ході виниклого між ними словесного конфлікту, ОСОБА_4 із-за поясу своїх штанів дістав вищевказаний револьвер, який є вогнепальною зброєю в магазині якого знаходилося 3 патрони калібру 5,6 мм., які є боєприпасами, з метою погрози ОСОБА_6 . Однак, при виниклій штовханині між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у останнього з правої руки випав вищевказаний револьвер з набоями. Після чого, ОСОБА_4 з місця події зник.
09.03.2020 року в період часу з 12 години 40 хвилин до 13 години 09 хвилин співробітниками поліції в ході огляду території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_6 , в присутності понятих було виявлено та вилучено револьвер, перероблений саморобним способом, шляхом видалення з каналу ствола захисного елементу, що перешкоджає стрільбі кінетичними снарядами з сигнального револьверу моделі Р2№ НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, який є вогнепальною зброєю, в магазині якого знаходилося 3 патрони, які є боєприпасами, а саме спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення.
Таким чином, ОСОБА_4 придбав та носив при собі вогнепальну зброю, бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
27 квітня 2020 року, під час судового розгляду, між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності адвоката останнього була укладена угода про визнання винуватості , у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком п`ять років, зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим терміном три роки.
Зазначеною угодою визначено зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
У відповідності до ст.469 ч.4 КПК Україниугода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджені в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та клопотав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч.1 ст. 263 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному злочині, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 27 квітня 2020 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1256 грн. 08 коп.
Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим терміном три роки.
Зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - скасувати.
Звільнити з-під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно, з зали суду .
- револьвер, перероблений саморобним способом, шляхом видалення з каналу ствола захисного елементу, що перешкоджає стрільбі кінетичними снарядами з сигнального револьверу моделі Р2№ НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, який є вогнепальною зброєю, в магазині якого знаходилося 3 патрони, які є боєприпасами, а саме спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення, які зберігаються в камері схову Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в ході проведення судової експертизи у сумі 1256 /одна тисяча двісті п`ятдесят шість/ грн. 08 коп.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .