Справа №: 343/734/17
Провадження №: 1-кп/0343/41/20
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 червня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в присутності запасного судді ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у режимі відеоконференції відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та захисників про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні 0000409 відносно обвинувачених:

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора- ОСОБА_10 ,

перекладача- ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

В С Т А Н О В И В:

в Долинському районному суді Івано-Франківської області на розгляді перебуває вказане вище кримінальне провадження.

З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та листа голови Ради суддів України 16 березня 2020 року про запровадження особливого режиму роботи судів України, а також у з"вязку з підвищенням температури тіла в ОСОБА_6 , який виявив бажання брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв"язку, Долинський районний суд Івано-Франківської області 24.06.2020 постановив ухвалу здійснювати дистанційне судове провадження шляхом одночасної відеоконференції між Долинським районним судом Івано-Франківської області та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12", куди прибув обвинувачений та його захисник ОСОБА_15 .

Відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2020 в судовому засіданні ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 04 липня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні заявив клопотання та подав їх у електронному вигляді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених на строк 60 днів. В обгрунтування клопотання покликається на те, що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим є забезпечення виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов"язків. ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких злочинів у різних регіонах України, за вчинення яких передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. До злочинів готувались заздалегідь розробленим та узгодженим між всіма учасниками детального плану, вживали заходів конспірації та уникнення викриття вчинених злочинів, використовували зброю, транспорт та засоби зв"язку, а тому є підстави вважати, що кожен з них буде вчиняти перешкоди, спрямовані на знищення доказів у кримінальному провадженні, впливати на потерпілих та їх рідних, свідків, відомості про яких стали відомі під час ознайомлення з матеріалами відповідно до вимог ст. 290 КПК України з метою уникнення кримінальної відповідальності, завдавши значної шкоди для швидкого судового розгляду. З метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачені можуть переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальногго правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачені ніде офіційно не працевлаштовані, джерела отримання доходів невідомі, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є громадянами іншої держави і фактично не мають постійного місця реєстрації в Україні, натомість зареєстровані в республіці Грузія. ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, являється жителем Житомирської області м. Новоград -Волинська. ОСОБА_6 зареєстрований в с. Поляниця Болехівської міської ради та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше несудимий в порядку ст. 89 КК України. Судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває. Вважає, що ризики, які виправдовують тримання під вартою обвинувачених не зменшились. З наведених підстав просив задовольнити подані клопотання. У задоволенні клопотань захисників просив відмовити. Щодо незадовільного стану здоров"я обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вказав, що їх лікування здійснюється амбулаторно в міській медичній частині №12 в умовах ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

В свою чергу захисник ОСОБА_19 подала клопотання в електронній формі про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 на домашній арешт. Зазначила про відсутність підстав вважати, що відносно ОСОБА_20 існує хоча б один ризик, визначений у ст. 177 КПК України, а тому посилання з цього приводу є необгрунтованими та нічим не підкріплені. В матеріалах досудового розслідування немає жодного доказу того, що ОСОБА_8 будь-кому погрожував, здійснював тиск або скоював дії, які б свідчили про його намір змінити місце проживання. Вважає, що цілодобовий арешт цілком зможе забезпечити виконання обвинуваченому покладених на нього обов"язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_21 у письмовому клопотанні, яке він подав 23.06.2020 в електронній формі, просить обрати його підзахисному більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою, а у випадку відмови у задоволенні даного клопотання- у вигляді застави в межах ч. 5 ст. 182 КПК України. В обгрунтування покликається на те, що ОСОБА_6 до арешту мав постійне місце проживання, в нього на утриманні дружина, дитина, батьки похилого віку. Він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований як ФОП та займався до затримання офіційною суспільно-корисною діяльністю. Стан здоров"я за час перебування ОСОБА_6 в СІЗО погіршився, в судових засіданнях через грижу змушений стояти, неодноразово до нього викликали швидку. Вважає, що ОСОБА_6 потребує регулярних медичних обстежень у зв"язку з виставленими діагнозами, що в межах СІЗО являється неможливим. Такої ж думки і захисник ОСОБА_15 , про що він зазначив у своєму клопотанні, поданому в судовому засіданні, вважаючи, що суд зобов"язаний забезпечити належне лікування ОСОБА_6 , так як в умовах пенітенціарної системи його лікування є неналежним і недієвим.

Інші захисники, заперечуючи проти заявлених клопотань прокурора, вказали, що ризики, вказані у них, необгрунтовані та нічим не підтверджені. Просили змінити запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний з утриманням під вартою обвинувачених, зокрема домашній арешт з можливістю носіння електронного браслету.

Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 підтримали думку своїх захисників.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, захисників та обвинувачених, дослідивши їх доводи, викладені в клопотаннях, вивчивши матеріали провадження, дійшла такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
В силу вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні поданих клопотань прокурора та захисників відносно обвинувачених, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Суд погоджується з доводами захисника ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , викладеними в клопотаннях про те, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою (п. 43, "Мюллер проти Франції" 13/1996/632/816), однак таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Крім цього, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Колегія суддів приймає посилання захисників з приводу неповноти обгрунтування ризиків прокурором, які суд вважає частково обгрунтованими, оскільки, не зважаючи на обставини, які залишились незмінними, час, протягом якого перебувають обвинувачені під вартою, вимагають нової оцінки наявності ризиків та обгрунтованості підозр. Проте погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Крім того, обгрунтована підозра залишається у незмінному вигляді.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, колегія суддів виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Колегія суддів бере до уваги, що згідно з обвинувальним актом, кожному з обвинувачених інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців із застосуванням зброї та використанням заходів конспірації для уникнення викриття кримінальних правопорушень у різних областях України, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі; ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 без будь-яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв"язків (протилежного матеріали справи не містять) а, отже, усвідомлюють неминучість покарання, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню.

Також вагомим аргументом у підтвердження посилань прокурора в поданих клопотаннях є те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є громадянами іншої держави, вони без постійного місця реєстрації в Україні. Про те, що місцем реєстрації ОСОБА_22 є АДРЕСА_2 Республіки Грузія його захисник вказує і у поданому 16.06.2020 клопотанні. ОСОБА_6 є жителем м. Долини Івано-Франківської області, який до моменту інкримінованих йому дій, спілкувався з потерпілим ОСОБА_23 . ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий.

Слід зазначити, що жодних даних про те, що ОСОБА_6 одружений чи має на утриманні неповнолітню дитину та батьків похилого віку, про що вказує захискик ОСОБА_21 в клопотанні від 24.06.2020, суду не надано та до клопотання не долучено. Окрім цього, стан здоров"я ОСОБА_6 дозволяє йому брати участь в судових засіданнях та отримувати медичну допомогу при необхідності в умовах не тільки ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань №12", а й обстежуватись в клініці європейського рівня-приватному медичному центрі, який надає діагностичні, лікувальні та консультативні послуги "Сімедгруп". Наведене підтверджується копією огляду ОСОБА_6 у вказаному закладі 16.06.2020. Тому наведені доводи захисника ОСОБА_21 суд до уваги не бере. Долучені захисниками додаткові докази щодо стану здоров"я ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свідчать про те, що обвинувачені не обмежені в отриманні необхідної медичної допомоги та обстежень в умовах утримання під вартою.

Колегія суддів дійшла висновку, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, наявних обґрунтованої підозри та ризиків на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також враховує поведінку обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження, які неодноразово нецензурно висловлювались, порушували порядок у залі судового засідання, на зауваження головуючого судді з приводу цього належним чином не реагували. Відмовлялись виходити з камер на заздалегідь призначене дистанційне судове засідання.

Неналежне виконання ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обов`язків обвинувачених, вказують на те, що у разі застосування судом до них більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вони можуть навмисно ігнорувати та не виконувати відповідні процесуальні обов`язки, покладені на них цим запобіжним заходом, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також, беручи до уваги відомості щодо осіб обвинувачених, те, що обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою відносно них спливають, їх поведінку під час розгляду кримінального провадження, виходячи з принципу презумпції невинуватості, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає, що застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 чи ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, про які вказують захисники, на даний час не в змозі гарантувати їх належну поведінку. Окрім цього, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, а тому відповідно до п.1 ст. 183 КПК України, вважає за доцільне не визначати йому розмір застави.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачені більше трьох років перебувають під вартою не є підставою для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, а вищевказані ризики продовжують існувати.. Посилання з цього приводу на практику ЄСПЛ суд не бере до уваги, оскільки положення, викладені в рішеннях, мають індивідуальний характер і не можуть розповсюджуватись на кожну особу, яка перебуває під вартою.

З наведенх підстав клопотання захисників про зміну запобіжного заходу, не пов"язану з триманням під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Натомість, суд дійшов переконання, що продовження строку утримання під вартою обвинувачених не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, яке є остаточним, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотань, поданих прокурором, та продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою до 22 серпня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 331, 336, 395 КПК України, суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 22 серпня 2020 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 22 серпня 2020 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 22 серпня 2020 року включно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 22 серпня 2020 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим відмовити.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12", якому направити копію даної ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3