Справа № 164/2001/19 Провадження №11-сс/802/705/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

2 грудня 2019 року слідчий СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 звернувся до судді Маневицького суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000427 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна, яке було вилучене 29 листопада 2019 року-30 листопада 2019 року в ході проведення обшуку, а саме: лісоматеріали породи сосна, загальною кубомасою 172.729 м?, лісоматеріали породи дуб, загальною кубомасою 12.729 м?, які були поміщені на відповідальне зберігання на територію ДП „Городоцьке лісове господарство.

Клопотання умотивовано тим, що в провадженні СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження № 0000427 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Наявні матеріали вказують на те, що вилучені лісоматеріали є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні тому з метою їх збереження та перешкоджання до приховання, збуту, пошкодження чи знищення вказаного майна, слідчий просив накласти арешт на вказане майно.

Ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2019 року клопотання задоволено та накладено арешт на лісоматеріали породи сосна, загальною кубомасою 172.729 м?, лісоматеріали породи дуб, загальною кубомасою 12.729 м?, власником яких є підприємець ОСОБА_8 .
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій вказує на незаконність судового рішення. Зазначає, що не здобуто об`єктивних доказів, які б свідчили про те, що вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному провадженні та пов`язане із злочинною діяльністю або придбане внаслідок здійснення злочину. В суді першої інстанції, не було здобуто відомостей щодо існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.1 ст.246 КК України. На даний час власник майна не визнаний ні підозрюваним, ні обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, а отже не є суб`єктом ст. 170 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які, кожен зокрема, підтримали апеляційні вимоги та просили скасувати ухвалу про арешт майна, слідчого та прокурора, які підтримали рішення суду першої інстанції та просили залишити його без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційних вимог, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України визначено, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею при розгляді даного клопотання дотримано не було .

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалене у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доками, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних та достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. Разом з тим, при вирішенні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Однак, як вбачається з ухвали слідчого судді Маневицького районного суду від 05 грудня 2019 року, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя не вказав, яким саме із критеріїв, зазначених у ч.2 ст. 167 КПК України, відповідає майно, на яке накладено арешт, та не навів жодного мотиву в підтвердження своїх висновків.
Зазначаючи в своїй ухвалі про те, що арештовані речі відповідають критеріям статті 98 КПК України, суддя не вмотивував, яким саме чином арештовані лісоматеріали, мають відношення до речових доказів у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 246 КК України, з огляду на те, що у матеріалах відсутні дані, які б об`єктивно свідчили про встановлений факт незаконної порубки та наявності незаконно зрубаної деревини.
Крім того, матеріали містять документи надані ОСОБА_8 на підтвердження законного придбання вилученої у нього деревини у підприємця ОСОБА_11 , що є його постачальником.
Слідчим суддею не надано жодної оцінки тій обставині, що клопотання про арешт майна, яке належить ОСОБА_8 , не містить жодних доказів, які б об`єктивно обґрунтовували факт завдання саме діями чи бездіяльністю останнього шкоди та її розміру, у кримінальному провадженні № 0000427 за ч.1 ст. 264 КК України, як того вимагає ст. 171 КК України. Тобто не надано оцінки розумності та співмірності такого обмеження права власності.
У відповідності до ст. 170 КПК України визначено коло суб`єктів, яких суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно та розпоряджатися ним, до таких належить: підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання та підтверджено в судовому засіданні прокурором та слідчим, станом на час перегляду справи в апеляційному порядку, підозри в кримінальному провадженні № 0000427 в рамках якого здійснено накладення арешту, нікому не пред`явлено. Так як і не проведено будь-яких інших слідчих дій в цьому кримінальному провадженні з моменту вилучення майна до дня перегляду справи. Тобто, враховуючи вищевикладене, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на його вчинення ОСОБА_8 , доведено не було.
Вказані обставини свідчать про істотне порушення норм процесуального права та згідно ст. 409 КПК України є безумовними підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про накладення арешту на вилучене майно, а саме: лісоматеріали породи сосна, загальною кубомасою 172.729 м?, лісоматеріали породи дуб, загальною кубомасою 12.729 м?.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року про накладення арешту на майно скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: