Ухвала
23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 525/564/17
провадження № 51-6304ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2019 року,

встановив:

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.

З касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2019 року, який був переглянутий в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
З касаційної скарги неможливо зрозуміти: чи оскаржує засуджений ухвалу апеляційного суду в цьому кримінальному провадженні; яких порушень допустився місцевий суд або суд апеляційної інстанції при ухваленні рішень; як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК України.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас у касаційній скарзі не вказано конкретних порушень закону, допущених судами або судом при постановленні рішення за результатами розгляду, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, скаржнику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону, а також стосовно того, які норми закону неправильно застосовано судами першої або апеляційної інстанцій, що є підставою для скасування судового рішення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Крім цього, у касаційній скарзі всупереч п. 5 ч. 2 с. 427 КПК не вказано які вимоги особа, яка подає касаційну скаргу, ставить перед судом касаційної інстанції відповідно до ст. 436 КПК.

Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Оскільки касаційна скаргаОСОБА_4 , не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженогоОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2019 року, залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3