У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення ОСОБА_3

захисника неповнолітнього ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не депутата, неодруженого, студента 2-го курсу ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 13 січня 2020 року приблизно о 17:00 год, перебуваючи по місцю проживання свого знайомого ОСОБА_6 , у приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і розуміючи їх невідворотне настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував у іншій кімнаті, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрав електронну сигарету (вейп) торгівельної марки «VooPoo» модель «Drag» вартістю 1086,25 грн., яка знаходилась на ліжку, з якою з місця вчинення кримінального правопорушення втік, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що на прохання свого знайомого ОСОБА_6 погодився йому допомогти перенести меблі. У приміщенні кімнати, у якій він проживає на ліжку, помітив електронну сигарету, яку вирішив викрасти, при цьому, переконався, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами. Вказану сигарету мав намір продати, а виручені кошти витратити на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення неповнолітнього від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, оскільки останній вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, відшкодував заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 13 січня 2020 року на його прохання ОСОБА_8 погодився допомогти перенести меблі. У вечірній час виявив відсутність електронної сигарети, котра знаходилась на ліжку. Вияснивши, що ніхто із його друзів не брав, зайшовши на сайт «ОЛХ», упізнав свою сигарету, а коли зателефонував за вказаним під оголошенням номером трубку підняв обвинувачений ОСОБА_8 . На його прохання повернути сигарету, ОСОБА_8 почав пояснювати, що він не брав, після чого вирішив повідомити працівників поліції. На даний час претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_8 не має. Проти застосування примусових заходів виховного характеру не заперечив.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник, а також законний представник повністю погодилися зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального проступку, згідно обвинувального акту за ч.1 ст. 185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 2 ч.2 ст.105 КК України, а саме: обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 не заперечив проти застосування до свого сина примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 вважає за доцільне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру. Крім того, пояснила, що неповнолітній раніше не притягувався до відповідальності, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони. Сім`я у якій проживає ОСОБА_8 у міру можливості є забезпечена, батько та мати спілкуються із сином і перебувають у хороших відносинах.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного:
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ст. 105 КПК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
2. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
3. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
4. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення проступку йому виповнилось 16 років.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_8 відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі, під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Таким чином, з урахуванням клопотання захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_4 та його законного представника, думки потерпілого, представника служби у справах неповнолітнього та прокурора, які просять застосувати до неповнолітнього застосувати примусові заходи виховного характеру, щирого розкаяння та поведінки неповнолітнього, суд приходить до переконання, що неповнолітній ОСОБА_8 , який вчинив кримінальний проступок на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а тому його слід звільнити від покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, та застосувати відповідно до ст. 105 КК України один із видів примусових заходів виховного характеру.

Призначаючи вид примусового заходу виховного характеру стосовно ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, особу винного, умови його проживання та виховання, фактичні обставини справи те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю добровільно відшкодував заподіяні збитки, раніше не судимий, по місцю проживання та по місцю навчання характеризується з позитивної та посередньої сторони, з урахуванням наведеного, приходить до переконання, що ОСОБА_8 слід призначити примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього строком на 1 рік, а саме : заборонити перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих чи батьків в період часу з 23:00 год до 06:00 год.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст. 447 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього строком на 1 рік, а саме : заборонити перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих чи батьків в період часу з 23:00 год до 06:00 год.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом 7- днів.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом :

Суддя Підволочиського районного суду

тернопільської області ОСОБА_1