Провадження № 1-кп/366/106/20
Справа № 366/614/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження № 0000458, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2019 року у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піски Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 21.12.2019, близько 19 години 00 хвилин перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, які в нього склалися з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході сварки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.
В подальшому, того ж дня о 19 годині 05 хв., ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 , взяв в руку сокиру з металевим лезом та дерев`яною рукояткою, яку мав при собі та перемістивши за допомогою сили рук ОСОБА_5 , на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , за допомогою якої обухом вищевказаної сокири наніс один удар в область тім`яної ділянки голови, один удар в область верхньої губи та один удар в область верхньої щелепи ОСОБА_5 , чим своїми умисними, протиправними діями, спричинив останньому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійні рани тім`яної ділянки голови та верхньої губи, травматичний перелом 3-го зуба справа на верхній щелепі, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і пояснив, що 21.12.2019, близько 19 години 00 хвилин перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків, які в нього склалися з потерпілим в ході сварки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження. Того ж дня о 19 годині 05 хв., він взяв в руку сокиру з металевим лезом та дерев`яною рукояткою, яку мав при собі та перемістивши за допомогою сили рук ОСОБА_5 , на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , за допомогою якої обухом вищевказаної сокири наніс один удар в область тім`яної ділянки голови, один удар в область верхньої губи та один удар в область верхньої щелепи ОСОБА_5 . В скоєному розкаюється.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 21.12.2019, близько 19 години 00 хвилин він перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків, які в нього склалися з обвинуваченим в ході сварки, ОСОБА_4 взяв в руку та на території домоволодіння АДРЕСА_1 , наніс один удар в область тім`яної ділянки його голови, один удар в область верхньої губи та один удар в область його верхньої щелепи. Просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує п.3 ч.1 ст. 65 КК України, при призначенні виду та міри покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного, а саме те, що відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Керуючись вищевикладеним, зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а також того, що ОСОБА_4 відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, враховуючи вимоги Кримінального кодексу України і передбачені цим законом санкції, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляцією від суспільства та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт, в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
У вказаному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину скоєного ОСОБА_4 .
Суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В зазначеному кримінальному провадженні заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від скоєного ОСОБА_4 злочину у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП ІРР «Іванківська центральна районна лікарня» в період з 21.12.2019 по 14.01.2020 (24 ліжкодні) витрати на його лікування склали 10205 грн. 52 коп.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 1206 ЦК України передбачено, що якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до ч.3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Злочином, скоєним ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду державі в особі КНП ІРР «Іванківська центральна районна лікарня», що є порушенням економічних інтересів держави внаслідок протиправних дій відповідача в особі ОСОБА_4 , тому підлягає стягненню з останнього.
Суд, на підставі ст. 100 КПК України вирішує питання щодо речових доказів:
-сокира з металевим топорищем та дерев`яною рукояткою, передана на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області - підлягає знищенню;
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.
Керуючисьст.ст. 75, 76 КК України, 349, 369-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді 200 (двохста) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня», кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 , на суму 10205 (десять тисяч двісті п`ять) грн. 52 коп.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази:
-сокиру з металевим топорищем та дерев`яною рукояткою, передану на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області - знищити;
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іванківський районний суд Київської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1