ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/131/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11.11.2019 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено;-
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м,. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Суворовського районного суду м. Херсона ( з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17.04.2007 року) за ст. 190ч. 1, 185 ч.2 до 3 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2008 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 24 дня; вироком Апеляційного суду Херсонської області від 19.10.2009 року за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 17 стягнень, є особою неодноразово судимою, звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, в результаті чого вчинив, зокрема, особливо тяжкий злочин, заподіяну злочином шкоду не відшкодував.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить задовольнити клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у їх сукупності, не врахував ставлення засудженого до вчиненого злочину, яке побудовано на критичній оцінці його дій та бажанні сумлінною поведінкою довести своє виправлення, оскільки він 20 разів заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, всі стягнення погашені. Виконавчий лист про відшкодування заподіяної злочинами шкоди до установи відбування покарання не надходив, а іншої можливості відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду засуджений не має, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на путь виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Матеріали особової справи містять відомості про те, що востаннє ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Херсонської області від 19.10.2009 року за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В місцях позбавлення волі знаходиться з 07.05.2009 року, у ДУ «Північна виправна колонія № 90» відбуває покарання з 23.04.2010 року. Характеризується позитивно, має 20 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Разом з тим, за весь час період відбування покарання, поряд із заохоченнями, ОСОБА_7 систематично притягався до дисциплінарної відповідальності, за що отримав 17 стягнень, в тому й числі неодноразово був поміщений до ДІЗО, отримував чисельні суворі догани. При цьому, допускав різноманітні правопорушення: порушення розпорядку дня, нетактовну поведінку, порушення режиму утримання в ДІЗО, тощо, що свідчить про відсутність сумлінної поведінки під час відбування покарання.

Крім того, як правильно зазначив суд, в минулому до ОСОБА_7 вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, в результаті чого він через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив ряд умисних злочинів, в тому числі тяжких та особливо тяжких, за які відбуває покарання, що обґрунтовано враховано судом під час розгляду клопотання.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року, якою про відмовлено засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи