У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцяч.Чубарівка Пологівсько району Запорізької області,громадянина України,працюючого трактористом-бульдозеристом ПП «Сучасна інвестиція М» без оформлення трудових відносин, мешкає в АДРЕСА_1 ,раніше судимого

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,що передбачене ч.2 ст.289 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 000065 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 08.01.2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.289 КК України.

В клопотанні зазначено,що ОСОБА_4 підозрюється в тому,що 07.01.2020 р.приблизно о 16.00 год.,знаходячись на території ПП «Сучасна інвестиція М» по вул.Карпенка-Карого 60 в м.Запоріжжі,діючи повторно,умисно,з корисливих мотивів, ОСОБА_4 без відома та згоди власника,шляхом вільного доступу незаконно заволодів автомобілем «Mersedes Benz 208D» р.н. НОМЕР_1 1994 року випуску,який є власністю ПП «Сучасна інвестиція М»,на якому залишив територію підприємства,чим заподіяв матеріальну шкоду власнику у розмірі 120 000 гр.

Слідчий просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з посиланням на те,що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину,раніше був судимий,існують ризики,що у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою він може продовжити протиправну діяльність,а також ухилитися від органу досудового розслідування і суду,перешкоджати проведенню досудового розслідування,впливаючи на свідків та потерпілого.

Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.

Захисник,заперечуючи проти задоволення клопотання,просив врахувати,що,незважаючи на наявність навіть обґрунтованої підозри ,вона не може бути єдиним виправданням для тримання особи під вартою,а ризиків,заявлених слідчим у клопотанні,фактично не існує.Підозрюваний ,хоча і був раніше судимий, має соціальні зв`язки, працює без оформлення трудових відносин,має постійне місце проживання,від органів слідства не ухиляється та встановленню фактичних обставин не перешкоджає,дав показання та співпрацює зі слідством,тому ризиків,заявлених слідчим і прокурором,не доведено.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав,що зазначив захисник.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.

08.01.2020 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення невідомою особою кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

10.01.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.289 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Обгрунтованість підозри,за змістом клопотання,підтверджується протоколами слідчих та процесуальних дій.

З пояснень слідчого та підозрюваного встановлено,що з часу виявлення його причетності до вчинення злочину 09.01.2020 р. ОСОБА_4 не був затриманий,добровільно на вимогу працівників поліції прибув з Київської області прибув у м.Запоріжжя та з`являвся за викликом слідчого для участі у слідчих та процесуальних діях,в тому числі на розгляд цього клопотання в суді.

З наведеного встановлено,що з моменту вчинення протиправних дій ,які ставляться йому за провину,до розгляду цього клопотання в суді,підозрюваний не переховувався від слідства,перешкод для його проведення не створював, за відсутності будь-якого запобіжного заходу жодних дій щодо продовження злочинної діяльності,незаконного впливу на свідків та потерпілих,переховування від слідства та суду не вчиняв.

Приймаючи рішення не на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою,суддя враховує, що слідчий і прокурор не довели наявність існування з виском рівнем вирогідності ризиків вчинення підозрюваним тих дій,спробам вчинення яких,в силу закону,призвані перешкоджати запобіжні заходи,тому посилання на наявність таких ризиків є припущеннями.

Висновок слідства про наявність таких ризиків зроблений без врахування тих обставин,що підозрюваний має постійне місце проживання,де мешкає з травня 2019 р.,працевлаштований,має доходи у виді заробітної плати.

Фактична його поведінка протягом часу досудового розслідування,зокрема,явка за викликом до слідчого та суду,вказує на відсутність ризику переховування.

У який саме спосіб підозрюваний може перешкодити слідству та у проведенні яких слідчих дій чи прийнятті процесуальних рішень,при розгляді клопотання не з`ясовано,відомості про вплив на потерпілого та свідків відсутні.

Підозрюваний співпрацює зі слідством,обґрунтованості підозри не заперечує,вказав слідчому мотиви та мету вчинення інкримінованих йому у підозрі дій.

Наявність відомостей про соціальну адаптацію підозрюваного,наявність житла та роботи не дає підстав для висновку про високий ризик продовження ним злочинної діяльності з метою отримання доходів за рахунок саме такого способу життя.

Наявність щодо підозрюваного інших кримінальних проваджень та неналежна процесуальна поведінка підозрюваного під час їх розгляду слідчим не підтверджені.

Фактично слідчий визначив,що ризик втечі підозрюваного випливає із підозри його у вчиненні злочину ,та можливого покарання у виді позбавлення волі,однак така позиція з точки зору процесуального закону є неприйнятною.

У справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вказавши у клопотанні про можливість впливу з боку підозрюваного на потерпілих,слідчий та прокурор жодного доказу цих обставин не навели ані у клопотанні,ані при його розгляді в суді,тому вказаний ризик,які і всі інші,викладені у клопотанні,заявлені виключно декларативно,без жодного об`єктивного підтвердження.

З викладеного вище суддя дійшов до висновку,що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики,на які посилається слідчий при обґрунтуванні втручання у право підозрюваного на свободу,а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.

В клопотанні зазначена думка слідчого про неможливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу менш суворого виду,проте його аргументи наповнені лише формальним змістом,без згадування про фактичну поведінку підозрюваного у той час,коли запобіжний захід до нього не застосовувався,його співпрацю зі слідством,фактичне повернення майна потерпілому.

Враховуючи,що слідством встановлені та допитані потерпілий,свідки,виявлені речі та предмети,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,слідство планує ще проведення експертиз,чому підозрюваний не зможе зашкодити, прокурором у судовому засіданні не наведені обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, як і не наведено конкретних чинників та способів можливого ухилення особи від органів досудового розслідування та суду,що є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Встановлені соціальні зв`язки підозрюваного в м.Запоріжжі можливо вважати міцними та впливовими на поведінку підозрюваного,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання.

На переконання слідчого судді,застосування наступного за суворістю запобіжного заходу підозрюваному у виді домашнього арешту є дієвим та фактично забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків та усуває можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У урахуванням наявності у підозрюваного постійного місця роботи,можливості самостійно себе забезпечувати,його належної процесуальної поведінки до розгляду цього клопотання,слідчий суддя вважає за доцільне обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України прибувати до слідчого,прокурора,суду за першим викликом,утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст.177,178,181,184,193,194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 -відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,заборонивши йому в період дії запобіжного заходу на строк з 11.01.2020 р.по 11.03.2020 р.включно залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 22.00 год.до 06.00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Шевченківське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1