УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/359/20
Провадження №1-кс/348/173/20

13 травня 2020 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні № 0001050 від 29.12.2019,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся в суд з скаргою на постанову слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні № 0001050 від 29.12.2019.

Скаргу обґрунтовує тим, що слідчим відділенням Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001050 від 29.12.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

27.02.2020 йому повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень вказаних кримінальних правопорушень.

15.04.2020 від його захисника ОСОБА_5 до Надвірнянського відділу поліції надійшло клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001050 від 29.12.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

Так, в даному клопотанні заявлено про необхідність проведення наступних слідчих дій: 1.Провести слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_6 ; 2.Додатково допитати ОСОБА_7 ; 3.Провести додатковий допит ОСОБА_8 ; 4.Провести слідчий експеримент з ОСОБА_9 ; 5.Допитати понятих, які були присутні 29.12.2019 року при проведенні слідчої дії - огляді місця події; 6.Долучити до матеріалів кримінального провадження підтвердження про власника об`єкта нерухомості, що по АДРЕСА_1 ; 7.Долучити витяг з чергової частини Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області про час, дату та особу, що повідомили про події, які мали місце 29.12.2019 близько 01.00 год. по АДРЕСА_1 ; 8.Витребувати у відповідності до чинного законодавства інформацію про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 в Івано-Франківському наркологічному диспансері (76010, вул. Млинарська 21, в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область).

Однак слідчим ОСОБА_3 винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання. Слідчим прийнято рішення про відсутність підстав та необхідності у проведенні наступних слідчих дій: 1.У проведенні додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 ; 2.У частині проведення додаткового допиту свідка свідка ОСОБА_8 ; 3.У проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 ; 4.У проведені допиту понятих, присутніх під час огляду місця події від 29.12.2019; 5.У частині витребування інформації про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради».

Зазначені мотиви відмови виконання вказаних слідчих дій вважає незаконними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Заявлені у клопотанні слідчі дії необхідні для з`ясування усіх обставин справи та збирання всіх необхідних доказів, у тому числі і тих, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні даного кримінального правопорушення, що є обов`язком сторони обвинувачення. Крім того саме ч.2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Необхідність проведення додаткових допитів зумовлена розбіжностями показів між потерпілими та свідками, відсутністю конкретики, що може свідчити про надуманий факт вчинення кримінального правопорушення або про відсутність ряду дій, які зазначені у вже наданих показах. Слідчий експеримент з свідком ОСОБА_9 необхідний для підтвердження або спростування її показів, так як нею вказано, що вона бачила підозрюваного поряд з вхідними дверима в житлове приміщення, але слідчим не встановлено, а тому і не враховано факт знаходження нежитлових приміщень між будинком потерпілих та будинком свідка, що фактично свідчить про неможливість бачити хто саме знаходився біля вхідних дверей та чи взагалі знаходився. Щодо отримання інформації про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 в Івано-Франківському наркологічному диспансері, то це необхідно для встановлення факту чи спростування можливого викривлення наданих свідчень останньою, так як люди з аналогічними хронічними захворюваннями не завжди можуть адекватно сприймати реальність та дії, що відбуваються навколо них чи за їх безпосередньою участю.

Однак при проведенні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не вживається жодних дій для виявлення та встановлення обставин, які виправдовують підозрюваного чи пом`якшують його покарання, що може свідчити про односторонність та як наслідок обмеження законних прав підозрюваного в порушення норм КПК України. Дані дії зі сторони обвинувачення є неприпустимими.

Просить зобов`язати слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП ОСОБА_10 розглянути її клопотання від 13.02.2019 р. та прийняти рішення згідно вимог ст. 220 КПК України про задоволення чи відмову у притягненні водія ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.

Скаржник в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу розглядати в її відсутності, вимоги скарги підтримує повністю з підстав, зазначених у в ній, просить суд скаргу задоволити, визнати протиправну бездіяльність слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області у невиконанні всіх зазначених у клопотанні захисника ОСОБА_5 від 14.04.2020 процесуальних слідчих дій. Зобов`язати слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області виконати наступні слідчі дії: провести слідчий експеримент з ОСОБА_6 , додатково допитати ОСОБА_7 , додатково допитати ОСОБА_8 , допитати понятих присутніх при ОМП від 29.12.2019, провести слідчий експеримент з ОСОБА_12 , та долучити інформацію про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 в Івано-Франківському наркологічному диспансері.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, суду пояснив, що в пункті 1 прохальної частини скарги підозрюваний ОСОБА_13 просить суд визнати протиправну бездіяльність слідчого СВ Надвірнянського ВП у невиконанні всіх зазначених у клопотанні захисника ОСОБА_5 процесуальних слідчих дій.

Разом з тим бездіяльність, на думку скаржника, полягає у частковій відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій. Однак ним як слідчим було винесено вмотивовану постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання від 16.04.2020, та розглянуто клопотання захисника ОСОБА_5 згідно норм ст. 220 КПК України, тобто було прийняте рішення по клопотанню скаржника.

Не може розцінюватись як бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, невчинення слідчих (розшукових) дій, які ініціює заявник, оскільки відповідно до ст. 220 КПК має бути забезпечено лише розгляд відповідного клопотання, нездійснення якого і є предметом оскарження відповідно до вказаного пункту. Якщо ж за результатами розгляду клопотання слідчий, прокурор приймають постанову про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, то така постанова, очевидно, є предметом оскарження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отже у задоволенні скарги в частині оскарження бездіяльності слідчого, слід відмовити, оскільки фактично, оскаржується не бездіяльність, а рішення слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання

Також у пункті 2 прохальної частини скарги підозрюваний ОСОБА_13 просить суд зобов`язати слідчого СВ Надвірнянського ВП виконати наступні слідчі дії: провести слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_6 , додатково допитати потерпілу ОСОБА_7 , додатково допитати свідка ОСОБА_8 , допитати понятих, присутніх при огляді місця події від 29.12.2019, провести слідчий експеримент з свідком ОСОБА_12 та долучити інформацію про перебування на стаціонарному лікуванні потерпілої ОСОБА_7 в Івано-Франківському наркологічному диспансері.

Необхідність проведення додаткових допитів та слідчого експерименту скаржник обґрунтовує буцімто «розбіжностями показів між потерпілими та свідками, відсутністю конкретики, що може свідчити про надуманий факт вчинення кримінального правопорушення». При цьому слідчим вже здійснено фактично весь обсяг запитуваних слідчих дій, таких як слідчий експеримент із потерпілою ОСОБА_6 від 15.02.2020, допит потерпілої ОСОБА_7 від 17.02.2020, додатковий допит потерпілої ОСОБА_7 від 27.02.2020, слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_7 від 15.02.2020, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Покази свідків та потерпілих збігаються між собою та не містять суттєвих протиріч, які б могли стати підставою для проведення додаткових слідчих дій. Скаржником не наведено переконливих даних, які б свідчили про наявність підстав для проведення таких слідчих дій, і що проведення таких слідчих дій є доцільним.

Проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 скаржник обґрунтовує «необхідністю підтвердження або спростування її показів», при цьому свідка ОСОБА_9 допитано відповідно до вимог ст. 224 КПК України, в органу досудового розслідування та слідчого судді не має підстав не довіряти та сумніватися у показах свідка. До того ж свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент подання клопотання досягнула 60-річного віку та відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» потребує самоізоляції, тобто зобов`язана постійно перебувати у визначеному місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживає.

Отримання інформації про перебування потерпілої ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» на думку скаржника «необхідно для встановлення факту чи спростування можливого викривлення наданих свідчень останньою, так як люди з аналогічними захворюваннями не завжди адекватно можуть сприймати реальність та дії, що відбуваються навколо них чи за їх безпосередньою участю». Однак вказана процесуальна дія виходить за межі доказування даного кримінального провадження та порушує загальні засади кримінального провадження, а саме принцип невтручання у приватне життя особи, тому підлягає відмові у задоволенні відповідно ст. 15 КПК України.

Орган досудового розслідування критично оцінює доводи скаржника стосовно необхідності проведення додаткового допиту свідка ОСОБА_8 з огляду на те, що питання, запропоновані для допиту свідка ОСОБА_8 у клопотанні захисника знаходять своє відображення у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 17.02.2020, який міститься у матеріалах кримінального провадження. Скаржником не наведено переконливих даних, які б свідчили про наявність підстав для проведення вказаної слідчої дії та її доцільності.

Проведення допиту понятих, які брали участь у проведенні огляду місця події від 29.12.2019 суперечить абз. 4 ч. 7 ст. 223 КПК України, де зазначено, що понятий може стати свідком тільки у випадку його допиту, що може мати місце тільки в разі його виклику і лише на стадії судового розгляду. Процесуальний статус свідка понятий набуває з моменту одержання відповідного виклику до суду для допиту, до цього часу він є понятим. Він має власні функції, порядок залучення у процес, комплекс прав та обов`язків, що є свідченням самостійності понятого як учасника кримінального провадження відповідно до п. 25 ч. 3 ст. 3 КПК України.

Також зазначає, що ним як слідчим розглянуто клопотання захисника ОСОБА_5 в межах строків, визначених ст. 220 КПК України, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 110 КПК України щодо повноти, обґрунтованості та мотивування процесуального рішення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Просить суд в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи, що участь особи, яка подала скаргу є обов`язковою, однак скаржником подано заяву про розгляд скарги у його відсутності, слідчий суддя прийшов до висновку про розгляд скарги у відсутності скаржника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, перевіривши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Ухвала слідчого судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою, виходячи з вимог ст. 370 КПК України.

Згідно п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 40 ч. 1 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу .

В процесі розгляду скарги встановлено, що слідчим відділенням Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області здійснюється кримінальне провадження № 0001050 від 29.12.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

27.02.2020 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

15.04.2020 до Надвірнянського ВП ГУНП від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001050 від 29.12.2019.

16.04.2020 слідчим СВ Надвірнянського ВП ГУНП ОСОБА_3 винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання.

Судом встановлено, що вказану постанову слідчим розглянуто у встановлений ч. 1 ст. 220 КПК України строк.

Також слідчим згідно вимог ч. 2 ст. 220 КПК України винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання з дотриманням вимог ст. 110 КПК України щодо повноти, обґрунтованості та мотивування процесуального рішення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того аналіз норм КПК України свідчить про те, що проведення такої слідчої дії як слідчий експеримент є правом, а не обов`язком, слідчого, прокурора, а метою здійснення такої процесуальної дії є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При цьому, сторона захисту, яка звертається до слідчого із клопотання про ініціювання проведення слідчого експерименту, повинна довести необхідність здійснення такої процесуальної дії, зіславшись на відповідні обставини, які такого вимагають.
Як в поданому до слідчого клопотанні, так і в поданій скарзі скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для проведення слідчого експерименту в рамках даного кримінального провадження, як і не наведено доказів наявності відповідних розбіжностей чи неточностей, які вимагають проведення такої процесуальної дії.
Також скаржником не доведено необхідність проведення додаткових допитів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки покази свідків та потерпілих збігаються між собою та не містять суттєвих протиріч, які б могли стати підставою для проведення додаткових слідчих дій. При цьому слідчим вже здійснено обсяг запитуваних слідчих дій, таких як слідчий експеримент із потерпілою ОСОБА_6 від 15.02.2020, допит потерпілої ОСОБА_7 від 17.02.2020, додатковий допит потерпілої ОСОБА_7 від 27.02.2020, слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_7 від 15.02.2020, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Крім того скаржником не доведено обґрунтованих підстав для проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 , оскільки її було допитано слідчим відповідно до вимог ст. 224 КПК України, та її покази збігаються з матеріалами кримінального провадження, тому в слідчого судді не має підстав не довіряти та сумніватися у показах свідка. До того ж свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент подання клопотання досягнула 60-річного віку та відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» потребує самоізоляції, тобто зобов`язана постійно перебувати у визначеному місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживає.

Скаржником також не доведено підстав для отримання інформації про перебування потерпілої ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», оскільки вказана процесуальна дія виходить за межі доказування даного кримінального провадження та порушує загальні засади кримінального провадження, а саме принцип невтручання у приватне життя особи, визначений ст. 15 КПК України.

Також скаржником не наведено переконливих даних, які б свідчили про наявність підстав для проведення необхідності проведення додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , оскільки питання, запропоновані для допиту свідка ОСОБА_8 , знаходять своє відображення у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 17.02.2020, який міститься у матеріалах кримінального провадження.

Окрім цього слідчим не обґрунтовано проведення допиту понятих, які брали участь у проведенні огляду місця події від 29.12.2019, оскільки відповідно до абз. 4 ч. 7 ст. 223 КПК України що понятий може стати свідком тільки у випадку його допиту, що може мати місце тільки в разі його виклику і лише на стадії судового розгляду в судовому засіданні. Процесуальний статус свідка понятий набуває з моменту одержання відповідного виклику до суду для допиту, до цього часу він є понятим. Він має власні функції, порядок залучення у процес, комплекс прав та обов`язків, що є свідченням самостійності понятого як учасника кримінального провадження відповідно до п. 25 ч. 3 ст. 3 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Крім того процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Також судом встановлено, що скаржником при подачі скарги неправильно визначено предмет оскарження, оскільки скаржник в скарзі посилається на незаконність мотивів відмови у виконанні слідчим слідчих дій, заявлених стороною захисту, за якими слідчий виніс постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання, та зазначає про подачу скарги на підставі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка передбачає можливість оскарження на досудовому слідстві рішень слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. При Цьому скаржник просить визнати бездіяльність слідчого у невиконанні слідчих дій протиправною та зобов`язати слідчого виконати слідчі дії.

Суд зауважує, що перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в частині першій статті 303 КПК України. Вказаний перелік є вичерпним. Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

У розумінні статті 303 КПК України нездійснення процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, може вважатися протиправною бездіяльністю й оскаржуватися до суду лише у випадках, коли законний обов`язок службової особи щодо їх вчинення є безальтернативним і не передбачає дискреції як можливості вибору одного з кількох варіантів правомірної поведінки.

Бездіяльність це пасивна форма поведінки особи, яка полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

На думку скаржника бездіяльність слідчого полягає у частковій відмові у проведенні слідчих та процесуальних дій. Однак судом встановлено, що слідчим вживаються процесуальні заходи, передбачені КПК України, клопотання сторони захисту щодо проведення слідчих дій слідчим розглядуто та винесено вмотивовану постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання згідно норм ст. 220 КПК України, тобто було прийняте рішення по клопотанню скаржника. Таким чином діях слідчого відсутня бездіяльність щодо розгляду клопотання сторони захисту.

Враховуючи вище викладене, а також зважаючи на дискреційних характер повноваження слідчого, прокурора щодо проведення в рамках кримінального провадження слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_13 про визнання бездіяльності слідчого протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 303-309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні № 0001050 від 29.12.2019. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Повний текст ухвали складено

18.05.2020 о 15 год. 00 хв.