У Х В А Л А
судового засідання
14.05.2020 року м. Львів
Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Львові скаргу представника АТ «УКРСИББАНК» - ОСОБА_3 на постанову старшої слідчої СВ Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 14.06.2019 року -
представник АТ «УКРСИББАНК» - ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову старшої слідчої СВ Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 14.06.2019 року.
Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав, дав аналогічні пояснення наведені в скарзі. Просить скаргу задоволити.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, хоч належно повідомленні про день, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України, суд вважає за можливе розглядати скаргу у їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, подані до неї документи, в їх сукупності, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Згідно принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною без врахування вимог ст.284 КПК України, без всебічного урахування усіх доказів та обставин справи, а відтак скаргу в цій частині слід задоволити.
Під час досудового розслідування слід в повній мірі перевірити доводи АТ «УКРСИББАНК», та винести законне та обґрунтоване рішення в порядку КПК України.
Керуючись ст.ст.303-307, 318, 372, 376 КПК України -
Скаргу представника АТ «УКРСИББАНК» - ОСОБА_3 задоволити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1