Справа № 645/3480/19
Провадження № 1-кп/645/283/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0003127 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 12.01.2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25.06.2011 року на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 6 днів; 25.04.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 27 грудня 2018 року, приблизно о 12 годині, знаходився у холі першого поверху приміщення «Палац спорту» за адресою: м. Харків, вул. П. Григренка, 2, де побачив з правої сторони від входу на лавці багато речей та одягу, які знаходились без нагляду, серед яких був дитячий рюкзак. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, діючі з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дитячого рюкзака та витягнув мобільний телефон «Samsung J7», що знаходився у користуванні неповнолітнього ОСОБА_5 , та належить потерпілій ОСОБА_6 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1329 від 30.05.2019 року 2833 грн., яким таємно заволодів, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2833 грн..

Крім того, 27 грудня 2018 року приблизно о 12 год. 35 хв., ОСОБА_4 знаходився у приміщенні холу «Палацу спорту» за адресою: м. Харків, вул. П. Григоренка, 2, де побачив куртку, яка знаходилася на лавці без нагляду. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 перебуваючи у холі «Палацу спорту», діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає підійшов до куртки, і витягнув з зовнішньої кишені мобільний телефон «iPhone 6s», що належить потерпілій ОСОБА_7 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/1330СЕ-19 від 30.05.2019 року 8537 грн., яким таємно заволодів, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 8537 грн..

Крім того, 27 грудня 2018 року, приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні холу Палацу спорту», за адресою: м. Харків, вул. П. Григоренка, 2, де побачив дитячий рюкзак. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дитячого рюкзака та витягнув мобільний телефон «Meizu M3 Note», що знаходився в користуванні неповнолітньої ОСОБА_8 та належить потерпілій ОСОБА_9 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/1255СЕ-19 від 27.052019 року 1417 грн., яким таємно заволодів, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1417 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що 27 грудня 2018 року, приблизно з 12 до 13 годин, знаходився у холі першого поверху приміщення «Палац спорту» за адресою: м. Харків, вул. П. Григоренка, 2, де скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до рюкзака та витягнув мобільний телефон «Samsung J7», з куртки, витягнув мобільний телефон «iPhone 6s», з іншого рюкзака витягнув мобільний телефон «Meizu M3 Note», після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі, потерпілі не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 (по епізоду від 27.12.2018 року 12 год. 35 хв.) суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 (по епізоду від 27.12.2018 року 12 год. 40 хв.) суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, зокрема, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто вчинив новий злочин під час іспитового строку, згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років ОСОБА_4 за медичною допомогою не звертався, згідно довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» на диспансерному обліку ОСОБА_4 не перебуває, не одружений, не працює.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів.
Згідно досудової доповіді філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що враховуючи особистість ОСОБА_4 , історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, а також враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку та високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особа винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, із застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги, що 25.04.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, проте в зазначений період скоїв злочин, який є предметом теперішнього розгляду, суд призначаючи покарання, виходить з положення ч. 1 ст. 71 КК України, застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України - відсутні.
Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , суд приходить д висновку про його часткове задоволення, виходячи з наступного.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченими завдано матеріальну шкоду потерпілому, то вона підлягає стягненню.

Згідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди 15 000 грн., та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В частині стягнення матеріальної шкоди позов підлягає частковому задоволенню на суму 8537 грн., відповідно до висновку експерта № 6/1330СЕ-19 від 30.05.2019 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефона «іPhone 6s», без урахування вартості комплектуючих пристроїв, у технічно-справному стані, без пошкоджень, станом на момент вчинення злочину, тобто на 27.12.2018 року, складає 8537 грн..
На підставі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На підставі викладеного суд задовольняє цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди на суму 2000 грн..
За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового розгляду до ОСОБА_4 не було застосовано запобіжний захід. Клопотання про обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, до суду не надходило, підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.
Після набрання вироком законної сили ОСОБА_4 необхідно взяти під варту та направити для відбування покарання у кримінально-виконавчу установу.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання.
Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати із залученням експерта.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова у виді 3 (трьох) років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати, а взяти його під варту в порядку виконання вироку.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди - 8537 грн., на відшкодування моральної шкоди 2000 грн..

Речові докази - телефон «Meizu M3 Note», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМІЕ 2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , після набранням вироком законної сили, вважати повернутим потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави, в особі Харківського науково-дослідницького експертно - криміналістичного центру судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1329СЕ-19 від 30.05.2019 року в сумі 471 грн. 03 коп., судової товарознавчої експертизи № 6/1330СЕ-19 від 30.05.2019 року в сумі 628 грн. 04 коп., судової товарознавчої експертизи № 6/1255СЕ-19 від 27.05.2019 року в сумі 628 грн. 04 коп..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1