Справа № 461/1470/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гірник, м. Червоноград, Львівської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 17.01.2019 року близько 12-ої години 00 хвилин, перебуваючи в супермаркеті «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», на вул. Шептицьких, 43 у м. Львові, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрав 8 упаковок кави «Lavazza Мел. крем», вагою 250 грам, кожна, вартість якої становить 90 гривень 83 копійки за одну упаковку, чим завдав ТзОВ «Львівхолод» матеріальної шкоди на загальну суму 726 гривень 64 копійки.

Крім цього, ОСОБА_4 21.01.2019 року близько 13-ої години 35 хвилин, перебуваючи в супермаркеті «Сільпо» ТзОВ «Сільпо-Фуд», в ТЦ «Форум-Львів» по вул. Під Дубом, 7Б у м. Львові, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрав 5 упаковок кави «Lavazza Матіно», вагою 250 грам, кожна, вартість якої становить 110 гривень 28 копійок за одну упаковку, чим завдав ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 551 гривень 40 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальних актах вірно відображені його дії, які полягали в тому, що перебуваючи в приміщеннях магазинів «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» та «Сільпо» ТзОВ «Сільпо-Фуд» він таємно викрав каву. Пояснив, що дійсно події відбувалися у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальних актах. Вказав, що мотиви, спосіб і мета вчинення злочинів, також перелік викрадених предметів та їх вартість відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється. Просить суд його суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує висока ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, та середній ризик небезпеки для суспільства, виконання вироку у громаді можливе за умови інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочинів, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів, те, що заподіяна потерпілим матеріальна шкода не відшкодована, тому факт щирого каяття у вчиненні злочинів не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, згідно наданих пояснень має ряд хронічних захворювань.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає сприяння розкриттю злочинів та визнання вини.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вищенаведені обставини справи, зокрема наведені дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд вважає що покладення на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого і сприятиме його виправленню, в тому числі з врахуванням виконання ним заходів, передбачених пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначеною органом пробації.

Речові докази по справі: DVD-R диски у кількості 2 штук залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1