В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2020 р. Справа153/448/20

Провадження1-кп/153/25/20-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області кримінальне провадження №153/448/20 (внесене в ЄРДР за №0000556 від 08 липня 2019 року) про обвинувачення :

ОСОБА_3 , який народився 1996 року в липні місяці 25 числа в с.Русава, Ямпільського району Вінницької області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, працює реалі затором ПП « ОСОБА_4 », неодружений, раніше не судимий, за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульно поліції №3 Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, будучи службовою особою правоохоронного органу, маючи спеціальне звання сержант поліції, будучи відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронного органу, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, в порушення вимог ст.28 Конституції України, ст.ст.7,18,43,45 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до яких, співробітник поліції зобов`язаний забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігати правопорушенням та припиняти їх, здійснювати охорону забезпечення громадського порядку, порушуючи порядок застосування фізичної сили без необхідності, діючи умисно, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі, усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, перевищив свої службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством та погрозою застосування насильства, із застосуванням спеціальних засобів та такими, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування за наступних обставин.

03 липня 2019 року о 06 год. 40 хв. до приміщення Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що розташоване за адресою вул.Свободи, 120 м.Ямпіль, Вінницької області був доставлений ОСОБА_6 за вчинення адміністративних правопорушень, який перебував під контролем ОСОБА_3 в кімнаті для затриманих.

В подальшому, перебуваючи в приміщенні Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, за адресою вул.Свободи, 120 м.Ямпіль, Вінницької області ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, у проміжок часу з 06 год. 40 хв. до 09 год. 26 хв. умисно застосував до ОСОБА_6 , який перебував в положенні навприсядки не вчиняючи будь-якого опору, фізичне насильство, а саме наніс йому один удар гумовим кийком по правій нозі, чим спричинив останньому біль і страждання.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 нехтуючи загальноприйнятими етичними нормами та правилами поведінки, виявлючи свою зверхність до потерпілого, застосував психологічне насильство та погрожуючи йому подальшим заподіянням тілесних ушкоджень, примусив ОСОБА_6 присідати, чим принизив та образив особисту гідність потерпілого.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями за відсутності ознак катування.

20 березня 2020 року між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань з одного боку та з ОСОБА_3 з іншого укладена угода про визнання винуватості, згідно із якою ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у інкримінованому йому діянні за ч.2 ст. 365 КК України; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 365 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 2 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням 2 років іспитового строку і покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовн засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Із пояснень обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000556 від 08 липня 2019 року, судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор, який бере участь у кримінальному провадженні, також розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.365 КК України перевищення службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Питання щодо долі речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів немає.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 березня 2020 року між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000556 від 08 липня 2019 року.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України .

Призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням установивши йому іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1