ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6406/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1523/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого стропальником у виробничому підрозділі «Харківська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 - 17034,86 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині цивільного позову відмовлено.
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 28 грудня 2017 року близько 18:40 год. рухався на автомобілі ВАЗ-21102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги в м. Лозова, Харківської області. Керуючи автомобілем ВАЗ 21102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , діючи з необережності, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.12.4 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год» та п.12.9 (б) Правил Дорожнього руху України, згідно яких «водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил», не врахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим не вибрав безпечної швидкості руху допустивши її перевищення, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка переходила проїзну частину.
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому кісток правої гомілки, гострої закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку.
За ступенем тяжкості закритий уламковий перелом кісток правої гомілки - це середнього ступеню тяжкості ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати в частині цивільного позову в інтересах ОСОБА_10 та ухвалити в цій частині новий вирок, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні стягнення матеріальних збитків на суму 17 034, 86 грн., та знизити моральний до 25 000 грн. В обґрунтування посилається на те, що відсутні докази, які б свідчили про пошкодження речей в результаті ДТП. Потерпіла сама оцінила вартість пошкоджень, а також сама вирішила, що мобільний телефон не підлягає відновленню. Крім того, вказує, що судом необґрунтовано постановлено стягнути з нього 50 000 грн. в рахунок морального шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, представника потерпілої, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, фактичні обставини кримінального правопорушення, винність та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно вимог ст.374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Так, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами обвинуваченого щодо незаконності оскаржуваного судового рішення в частині вирішення цивільного позову в частині визначеного розміру моральної шкоди на користь ОСОБА_10 з огляду на наступне.
Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив ДТП в результаті, якого пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому кісток правої гомілки, гострої закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку. За ступенем тяжкості закритий уламковий перелом кісток правої гомілки - це середнього ступеню тяжкості ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині моральної шкоди, суд достатньо врахував характер і ступінь моральних переживань та моральних страждань потерпілої ОСОБА_10 .
Таким чином, суд обґрунтовано стягнув в частині моральної шкоди на користь ОСОБА_10 50 000 грн., враховуючи, що факт і розмір спричинення шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З огляду на викладене, апеляційні доводи обвинуваченого про те, що суд невірно встановив розмір моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , який підлягає відшкодуванню на її користь, - є суб`єктивними та необґрунтованими.
Як вбачається з вироку, суд також постановив стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 17034,86 гривень.
Проте судом не перевірено та не надано оцінку у вироку доводам заперечень обвинуваченого ОСОБА_9 , який частково визнавав цивільний позов, щодо відсутності доказів, які б свідчили, що одяг, взуття та мобільний телефон були пошкодженні в результаті ДТП. До того ж, в зазначену суму включено вартість двох телефонів.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів обвинуваченого, щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди, що є істотними порушеннями. Це обумовлює часткове задоволенн апеляційних вимог, внаслідок чого вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді кримінального провадження, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої про стягнення матеріальної шкоди належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_9 скасувати в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: