справа № 489/5/17
провадження № 1-кп/488/174/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно,-

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.263, ст. 348, ч.4 ст.296 КК України,-

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 07.09.2017 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.3, 190 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.104, 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01.10.2019 року звільнений від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку випробування; 07.12.2017 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 07.09.2017 року виконувати самостійно,-

за ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 13.09.2016 року близько 19:00 години, знаходячись біля буд. №10 по вул. Чайковського м. Миколаєва, шляхом обману, під приводом дзвінка попросив у неповнолітнього ОСОБА_14 мобільний телефон «Lenovo P70» вартістю 4500 гривень, який належить його матері ОСОБА_15 та перебував у користуванні її неповнолітнього сина. Почувши від ОСОБА_14 , що він розряджений, запропонував останньому зарядити його в магазині, на що той погодився та добровільно передав ОСОБА_13 мобільний телефон, однак, ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, отримавши від ОСОБА_14 зазначений мобільний телефон з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальний збиток на зазначену суму.
Він же повторно, 18.09.2016 року близько 10:00 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, під приводом тимчасового користування попросив у неповнолітньої ОСОБА_16 мобільний телефон «Lenovo А2010» вартістю 2000 гривень, що належав її матері ОСОБА_17 та перебував у користуванні її неповнолітньої доньки, на що та погодилась та добровільно передала ОСОБА_13 мобільний телефон, однак ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, отримавши від ОСОБА_16 зазначений мобільний телефон, з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Він же, повторно, 18.09.2016 року близько 14:00 години, переліз через паркан буд. АДРЕСА_4 , діючи таємно, проник на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресою та з вказаного будинку викрав ноутбук «НР», вартістю 6000 гривень, планшет «Kindle» вартістю 3000 гривень, які належать ОСОБА_17 , однак у будинку був помічений ОСОБА_18 . В цей момент ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, виявлені ОСОБА_18 та стали носити відкритий характер, продовжив вчинення злочину, ввівши жінку похилого віку в оману, повідомивши, що її онуки просили його забрати техніку з домоволодіння та віднести її у ремонт, з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 9 000 гривень.
ОСОБА_12 09.11.2016 року близько 10:00 години, проходячи по вул.Південній м.Миколаєва під кущем в коробці з-під взуття виявив бойову гранату РГД-5, яку підняв, поклав до кишені, чим незаконно придбав вибуховий пристрій, який почав незаконно носити та зберігати при собі без передбаченого законом дозволу.
В подальшому того ж дня, приблизно об 11:20 годині, ОСОБА_12 , зберігаючи при собі, без передбаченого законом дозволу бойову гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм, разом із своїм знайомим ОСОБА_13 перебували біля входу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Мира, 2Д/2, де до них підійшли працівники поліції потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Оскільки ОСОБА_13 притягувався до кримінальної відповідальності та перебував під цілодобовим домашнім арештом, а також був причетний до скоєння ще ряду корисливих злочинів та не з`являвся на виклики слідчого, зазначені співробітники поліції, перебуваючи на службі та виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст.23, п.п. 1,10 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», представились та почали спілкуватися з ОСОБА_13 .
В цей час ОСОБА_12 , перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться співробітники поліції, а сам він перебуває в людному місці (фактично на території продовольчо-промислового ринку), бажаючи перешкодити можливому затриманню ОСОБА_13 правоохоронцями, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дістав із своєї кишені бойову гранату РГД-5 та висмикнувши запобіжне кільце із запалу гранати, тим самим привівши її в бойове положення, зі словами «Я всех взорву», намагався здійснити вибух, чим вчинив замах на вбивство працівників правоохоронного органу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які виконували свій службовий обов`язок.
При цьому, ОСОБА_12 вчинив всі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілих, однак злочин не було доведено до кінця з певних зовнішніх обставин, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки внаслідок рішучих дій працівників поліції, що виразилися у застосуванні прийомів самооборони та заходів фізичного впливу, їм вдалося затримати і обеззброїти ОСОБА_12 , а гранату привести у безпечний стан.
В цей же час ОСОБА_13 , перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, під час вчинення ОСОБА_12 посягання на життя вказаних співробітників шляхом спроби вчинити вибух гранати РГД-5, бажаючи перешкодити своєму можливому затриманню з боку правоохоронців та усвідомлюючи, що перед ним знаходяться співробітники поліції, намагався дістати з кишені газовий револьвер «UMA-Lady» МК № НОМЕР_1 калібру 9 мм. серії та номеру НОМЕР_2 , споряджений для стрільби газовими та шумовими патронами, висловлюючи при цьому погрози розстріляти працівників поліції з метою уникнення затримання. Тим самим ОСОБА_13 вчинив погрозу вбивством щодо співробітників поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які виконували свій службовий обов`язок.
Органом досудового розслідування ОСОБА_12 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у тому, що 3.04.2016 року приблизно о 17:00 годині, між ним та ОСОБА_19 біля будинку, який розташований на земельній ділянці № НОМЕР_3 СВТ «ім. 61 Комунара», м. Миколаєва, виникла словесна сварка на ґрунті неприязних взаємовідносин. Після нетривалої сварки вказані особи розійшлися. Але через деякий час ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході слідства особою, використовуючи вищезазначену сварку як нікчемний привід до грубого порушення громадського порядку, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, вирішили вчинити хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_19 та членів його родини, а також його гостей, які в той час знаходились за місцем перебування останнього за адресою: АДРЕСА_5 . З метою вчинення хуліганських дій ОСОБА_12 та невстановлена особа озброїлись невстановленими видами травматичної і вогнепальної зброї (травматичним пістолетом та гладкоствольною помповою рушницею, марка та модель яких під час слідства не встановлена), а також наділи на обличчя маски типу «балаклави» з метою приховати свою зовнішність. Після чого ОСОБА_12 та невстановлена слідством особа приблизно о 18:00 годині того ж дня, грубо порушуючи громадський порядок, бажаючи протиставити себе суспільству та продемонструвати свою зневагу до загальноприйнятих правил поведінки, відкрито і нахабно вдерлися до подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_19 , де в той час перебував він, його дружина, їх троє малолітніх дітей, а також громадяни ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які перебували в гостях у останніх. Діючи з хуліганських спонукань, проявивши особливу зухвалість, застосовуючи при цьому невстановлену вогнепальну і травматичну зброю, а саме: ОСОБА_12 - пістолет, а невстановлена слідством особа рушницю, вказані особи почали вести хаотичну стрільбу в напрямку мешканців будинку, розуміючи при цьому, що від їх пострілів можуть постраждати сторонні громадяни, в тому числі жінка і малолітні діти, які на той час перебували на подвір`ї та не мали жодного відношення до конфліктної ситуації, що сталася перед цим між ОСОБА_19 та ОСОБА_12 . Однак ОСОБА_12 і невстановлена слідством особа відверто проігнорували цю обставину та, нехтуючи життям та здоров`ям даних осіб, продовжили вести хаотичну стрільбу в бік усіх, хто знаходився на той час на подвір`ї. Всього ОСОБА_12 та невстановленою особою було вчинено приблизно 10 пострілів з обох одиниць зброї, в результаті чого заподіяно вогнепальні поранення громадянину ОСОБА_21 , який на той час перебував у альтанці вказаного подвір`я. Крім того, невстановлена слідством особа в процесі хуліганських дій нанесла ОСОБА_21 удар прикладом рушниці по голові, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_13 вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин заволодіння мобільним телефоном Lenovo під приводом здійснення дзвінка, шляхом обману потерпілого неповнолітнього ОСОБА_14 , яким він надалі заволодів та продав, що мало місце 13.09.2016 приблизно о 19:00 годині біля буд. 10 по вул. Чайковського м. Миколаєва; обставин заволодіння ним мобільним телефоном Lenovo шляхом обману потерпілого неповнолітньої ОСОБА_16 під приводом здійснення дзвінка, яким він надалі заволодів та продав, що мало місце 18.09.2016 близько 10:00 години за адресою: АДРЕСА_3 ; обставин відкритого викрадення ним з домоволодіння АДРЕСА_4 - ноутбуку та планшету, в який він переліз через паркан та зайшов до будинку, де був помічений бабусею, якій повідомив, що це її онуки просили його забрати техніку з дому та віднести її у ремонт, що мало місце 18.09.2016 року близько 14:00 години.
Вина обвинуваченого ОСОБА_13 за інкримінованими злочинами, передбаченими ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186 КК України також підтверджується: даними протоколу огляду місця події від 14.09.2016 року з фототаблицею до протоколу, в ході якого було оглянуте місце скоєння кримінального правопорушення відкрита ділянка місцевості, розміром 1х 1 м, яка має асфальтоване покриття, розташована напроти ЗОШ №26 по вул.Чайковського в м.Миколаєві (а.с.265);відповіддю Ломбарду «Гроші тут», відповідно до якого 13.09.2016 року ОСОБА_22 звертався до ломбарду для отримання фінансового кредиту під заставу мобільного телефону «LENOVO P70A»; даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2016 року, 28.12.2016 року відповідного до яких потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_13 як особу, яка вчинила щодо них злочини; заявою потерпілих до поліції про вчинений злочин - ОСОБА_17 від 28.12.2016 року, ОСОБА_23 - від 13.09.2016 року; даними протоколу огляду місця події від 18.09.2016 року з фототаблицею до протоколу, в ході якого було оглянуте місце скоєння кримінального правопорушення приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 190 КК України - у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство); за ч. 2 ст. 190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 3 ст. 186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_13 винним себе не визнав, суду показав, що в цей день вони приїхали з ОСОБА_24 на ринок Колос близько 9 години ранку. На той час відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Коли його побачили співробітники поліції, вони його підізвали до себе та наділи кайданки. Він знав в обличчя співробітників поліції. В цей час ОСОБА_24 був позаду нього метрів за 20. Хтось з співробітників поліції пішов в бік ОСОБА_24 . Він почув крики. Коли він був у кайданках, він дістав пістолет та викинув його на землю, викинув також з кишені жменю патронів, при цьому нічого не казав. Це був газовий пістолет, однак він був несправний.
Обвинувачений ОСОБА_12 за ч.1 ст.263 КК України визнав себе винним повністю, за ст. 348 КК України - не визнав. Суду показав, що 09.11.2016 року близько 10:00 години, проходячи по вул.Південній м.Миколаєва під кущем в коробці з-під взуття виявив гранату, яку підняв та поклав собі до кишені куртки. Він не знав, що це бойова граната, однак всі її складові деталі були на місці - чека, усики. При цьому край кільця гранати був відігнутий назовні, стирчав. Надалі він пішов до ринку Колос, де зустрівся із знайомим ОСОБА_25 . Він не був у стані наркотичного сп`яніння, але за два дні до події вживав амфетамін. Баста покликав до себе якийсь чоловік, ОСОБА_24 пішов далі та зупинився, розмовляючи із знайомим. В цей час до нього звернувся чоловік в дуже грубій та образливій формі, покликав до себе. ОСОБА_24 підійшов до групи осіб, він не знав, що це співробітники поліції, бо вони не представилися. В грубій формі ті стали у нього питати, хто він і звідки, що в нього в кишенях, на що ОСОБА_24 , вирішив, що це якісь злочинці, які можуть йому заподіяти шкоду, тому як особа емоційна, дістав з кишені гранату. Коли він її діставав, відігнутим краєм кільця чеки граната зачепилась за кишеню його куртки, куртка порвалась, кільце відпало. Він держав гранату в руках, він не збирався її кидати, нічого не кричав, він хотів добровільно її передати співробітникам поліції, однак ті почали виривати її у нього. Вважає, що співробітники поліції його оговорюють, бо після цієї події вони отримали пільги- житло та підвищення по службі.
Натомість, показання обвинувачених за данним епізодами злочинної діяльності - обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.1 ст.345 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.263, ст. 348 КК України повністю спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілих та свідків:
потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що в цей день він разом із співробітниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 несли службу на ринку Колос, де виконували свої обов`язки щодо відпрацювання міста, коли побачили ОСОБА_24 із ОСОБА_25 . Вони володіли інформацією, що ОСОБА_26 перебуває чи-то у розшуку, чи не з`являється за викликами до поліції. За зовнішніми ознаками ОСОБА_24 перебував у стані наркотичного сп`яніння, він вів себе неадекватно. ОСОБА_27 підізвав до них ОСОБА_25 , коли той підійшов, ОСОБА_28 пішов до ОСОБА_24 , який був від них на відстані 25-30 метрів. Потім разом із ОСОБА_29 підійшли до них. Макарук в процесі розмови із ОСОБА_24 показав йому службове посвідчення, він (свідок) почав запитувати, де він мешкає, той назвав адресу, після цього ОСОБА_24 зробив пару кроків назад, дістав з кишені гранату, висмикнув з неї чеку та відкинув її в бік, він почув дзвін від удару чеки об землю; при цьому ОСОБА_24 став кричати, щоб відпустили ОСОБА_25 , інакше він усіх підірве. Макарук ухватив руку ОСОБА_24 за руку, в якій була граната, та вони впали на землю. Свідок ухватив за пальці ОСОБА_24 , щоб ОСОБА_28 забрав у нього гранату. Коли ОСОБА_28 забрав гранату, його руки разом із гранатою обмотали ізолентою, і хвилин 40 він держав ту гранату поки не приїхали вибухотехніки. Навкруги було багато людей, близько 40-50 перехожих. Вони намагались відігнати людей від місця пригоди. Погрозу своєму життю він сприйняв реально. Він не бачив, що робив ОСОБА_26 . Чеку вони намагались знайти на місці, однак навкруги було дуже багато людей, тому вони її знайшли пізніше;
потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що в цей день він разом із співробітниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували на службі на ринку Колос, де виконували свої службові обов`язки по відпрацюванню міста. Баст був у розшуку на той час, та вони особисто були знайомі. В цей час вони побачили ОСОБА_24 із ОСОБА_25 , вони представились, як співробітники поліції. Він (свідок) перебував поряд з ОСОБА_25 . Філков був від нього на відстані 2-3 метрів. Він почув крик ОСОБА_24 на їх адресу - адресу співробітників поліції, що «я вас підірву, якщо ви не відпустите Баста», та після цього він почув звук від падіння якогось предмета і в руках у ОСОБА_24 побачив гранату. Макарук ухватив ОСОБА_24 за руку, в якій була граната, та вони впали на землю. Баст сказав, що буде стріляти і поліз рукою в кишеню. Він побачив у ОСОБА_25 в кишені рукоятку від пістолета та, застосувавши до нього прийоми рукопашного бою, повалив його на землю. В цей час пістолет у Баста випав на землю. Він не одягав наручники на ОСОБА_25 . Коли приїхала слідчо-оперативна група, вони спочатку при огляді не побачили чеку, трохи пізніше він її знайшов - десь на відстані двох метрів від міста бійки. Навкруги було багато людей, це дуже оживлена місцевість - поряд зупинка, ринок, магазин АТБ;
потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що в цей день він разом із співробітниками поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували на службі на ринку Колос біля магазину АТБ, де виконували свої службові обов`язки по відпрацювання міста щодо осіб, підозрюваних у скоєнні злочинів. У той час відносно ОСОБА_25 в Центральному райвідділу поліції перебувало кримінальне провадження за скоєння ним корисливих правопорушень, і той, можливо, перебував під домашнім арештом, на ОСОБА_25 у них було орієнтування з цього приводу. В цей час повз них проходили ОСОБА_24 та ОСОБА_26 . Баста вони підізвали до себе, останній вів себе неадекватно, під час розмови підстрибував на місці, він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Вони почали розмовляти з ОСОБА_25 , а ОСОБА_24 пройшов далі та метри за 2-3 зупинився, він підійшов до ОСОБА_24 , показав йому службове посвідчення та запропонував підійти до інших співробітників поліції. Руки у ОСОБА_24 були в кишенях, останній йшов попереду нього. Коли вони підійшли до всіх співробітників поліції, на його питання, що в кишенях, ОСОБА_24 правою рукою дістав з кишені гранату, лівою рукою відштовхнув його, надалі висмикнув з гранати чеку, кинув її на землю та зі словами - Я вас всіх повбиваю, намагався її кинути. На що він (свідок) двома руками вчепився в руку, якою ОСОБА_24 держав гранату і вони впали на землю, він тримав таким чином руку ОСОБА_24 з гранатою, щоб той її не кинув. Погрозу своєму життю він сприймав реально, як таку, яку ОСОБА_24 мав намір здійснити, як і погрозу життю оточуючих навколо сторонніх перехожих громадян. Він відібрав гранату тільки тоді, коли ОСОБА_30 ухватив також ОСОБА_24 за пальці та намагався йому допомогти. Чеку вони відразу не знайшли, отвір, в який вставлялася чека, змістився, тому, щоб знешкодити гранату, потрібно було її розібрати, у зв`язку із чим він близько часу держав гранату в руках, доки не приїхали вибухотехніки. Це була бойова граната РГД-5, він обізнаний про це, бо служив в армії;
потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що в цей день він разом із співробітниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 перебували на службі на ринку Колос біля магазину АТБ, де виконували свої службові обов`язки - відпрацьовували ринок Колос. Біля АТБ в цей час повз них проходили ОСОБА_24 та ОСОБА_26 . Баста хтось з колег покликав до себе, бо відносно нього було якесь кримінальне провадження в райвідділку поліції, ОСОБА_24 в цей час пішов далі. Надалі вже всі були в купі, вони представилися співробітниками поліції, ОСОБА_28 був поряд із ОСОБА_24 , ОСОБА_27 - з Бастом. Коли він обернувся, побачив у ОСОБА_24 в руках гранату, з якої він висмикнув чеку і кинув її в бік. При цьому ОСОБА_24 кричав - чи-то підірву всіх, чи-то положу. Він розумів такі дії ОСОБА_24 , як погрозу їх життю та життю оточуючих. Макарук ухватив ОСОБА_24 за руку, в якій була граната. Він почав відганяти людей навкруги. Спочатку вони не знайшли цю чеку, хтось із співробітників поліції віднайшов її пізніше. Він намагався знайти якусь скобу, щоб вставити замість чеки, однак це було зробити неможливо, бо отвір на гранаті змістився. Філкова та ОСОБА_25 він знав до подій, вони колись зустрічалися по роботі.. З урахуванням свого військового досвіду, він був впевнений, що це була бойова граната;
свідок ОСОБА_31 суду показав, що працює начальником вибухово-технічного відділу ГУНП в Миколаївській області. В цей день він виїжджав на місце пригоди на ринок Колос. Місце було оточене червоною стрічкою. Один із співробітників поліції держав гранату в руках, граната була примотана ізолентою до його руки, щоб він не випустив гранату, бо вона би підірвалась. Це була бойова граната РГД-5. Він відвів його на пустир та забрав гранату. В гранаті була відсутні чека. Він вставив шпильку та викрутив запал. Згідно конструкції РГД-5, щоб привести підривач у дію, потрібно розігнути усики, прижати до гранати важіль, витягнути за кільце чеку та кинути гранату. Для всіх цих дій потрібне фізичне зусилля. Навіть якщо допустити, що усики розігнуті, тобто граната не перебуває у штатному спорядженні, чека сама не може випасти, за щось зачепившись.
Вина обвинувачених також підтверджується:
даними протоколу огляду місця події від 09.11.2016 року з фототаблицею до протоколу, відповідно до якого було оглянуте місце скоєння кримінального правопорушення відкрита ділянка місцевості, яка розташована на території ринку «Колос» навпроти входу до торгівельного центру «АТБ» в м.Миколаєві по проспекту Миру, 2д/2; в п`яти метрах від сходів магазину біля затриманого ОСОБА_13 на землі виявлено предмет, зовні схожий на револьвер срібного кольору з чорною рукояткою, серійний номер МК03879, патрони в кількості 5 (п`ять) набоїв з кульками, пофарбованими в помаранчевий колір з зеленим капсулем, 1 (один) набій; при огляді револьверу з правого боку виявлено напис «UMA- Lady» та «Made in West Germany»; в барабані виявленого револьверу - 3 (три) набої. Зі слів ОСОБА_13 , зазначений револьвер знаходився при ньому під час затримання. Також виявлено предмет, схожий на гранату, яка на момент огляду знаходилась в руках співробітника поліції без чеки. Для огляду вказаного предмету та його розряджання було переміщено гранату у безлюдне місце, а саме на територію в 50 метрах ліворуч від БТ «Ювілейний» (м.Миколаїв, пр.Миру, 2а), навпроти бетонної огорожі на відстані 1 м вибуховий предмет було поміщено на землю та оглянуто. Встановлено, що вибуховий предмет зовні схожий на ручну осколкову гранату РГД-5 із підривачем типу УЗРГМ-2. Корпус має овальну форму зеленого кольору. Маркування на корпусі 180-84т. При огляді предмету у руці співробітника поліції було встановлено, що в підривачі відсутня запобіжна чека (кільце). За допомогою спеціального технічного обладнання шляхом всуву було вставлено шпильку та заізольовано прозорою липкою стрічкою «Скотч»; підривач було відокремлено від корпусу гранати РГД -5. В результаті огляду було вилучено та опечатано такі предмети: корпус гранати РГД-5 (спеціальний пакет № АБ020486); підривач гранати РГД -5 (спеціальний пакет № АБ0204485); револьвер «UMA- Lady» МК03879 (прозорий пакет); набої в кількості 9 (дев`ять) штук, один «Терен 3» (конверт) (а.с. 227);
оглянутим у судовому засіданні DVD диском із зафіксованою подію, яка відбулась 09.11.2016 близько 11:20 годині біля входу до супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Мира, 2Д/2. Із вказаного відеозапису, обличчя осіб на якому не видно, однак розвиток подій та його учасники прокоментовані обвинуваченими у судовому засіданні, вбачається розташована біля супермаркету група осіб невизначеної кількості в купі із обвинуваченим ОСОБА_25 , до якої підходить із співробітником поліції обвинувачений ОСОБА_24 , нетривалий час відбувається спілкування, після чого ОСОБА_24 робить пару кроків назад, щось тримає в руці та починає втікати, між ним та наздогнавшою його особою близько 30 секунд відбувається боротьба (т.1 а.с.263);
заявою потерпілого ОСОБА_11 на ім`я начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про видачу співробітникам слідчого відділу кільця з гранати РГД, яке він самостійно підібрав біля входу до супермаркету АТБ; ( т.2 а.с. 278);
даними протоколу огляду місця події від 09.11.2016 року, в ході якого було оглянуте приміщення кабінету № 311, який розташований на 3 поверсі адміністративної будівлі Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області по вул. 12 Повздовжній, 42 А, в м.Миколаєві, під час якого було виявлено та вилучено металевий предмет, який являє собою кільце, діаметром близько 0,3 см, закручене у 1,5 оберти; на кільці знаходиться вільно закріплений фрагмент металевої проволоки з двома вільними кінцями довжиною по 2, 5 см кожний. Під час огляду старший оперуповноважений СКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 вказав, що вказаний предмет він підібрав на місці події 09.11.2016 року на ринку «Колос» біля супермаркету «АТБ» (т.2 а.с. 279);
даними акту перевірки об`єкту на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 09.11.2016 року, відповідно до якого групою спеціалістіввибухотехніків було здійснено огляд предмета, який знаходився в руці співробітника поліції, на території ринку «Колос», напроти супермаркету «АТБ» в м.Миколаєві, по проспекту Миру. За результатами огляду встановлено, що вищевказаний предмет являється ручною осколковою гранатою РГД-5 без чеки (запобіжника);
даними акту знешкодження (розрядження, руйнування, знищення) вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 09.11.2016 року, відповідно до якого вилучену гранату РГД-5 із підривачем типу УЗРГМ без чеки було знешкоджено шляхом всуву шпильки (запобіжника) у підривач типу УЗРГМ та його відокремлено від заряду вибухової речовини (корпуса гранати РГД-5) (т.1 а.с. 232);
висновком вибуховотехнічної експертизи № 28-ВТ від 12.12.2016 року, відповідно до якого встановлено: предмет, зовні схожий на корпус гранати РГД-5, є конструктивно оформленим в корпусі наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 зарядом вибухової речовини; предмет, зовні схожий на підривач типу УЗРГМ, є бойовим підривачем типу УЗРГМ-2 до ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42; предмет, зовні схожий на запобіжне кільце, є складовою частиною накольного механізму від підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) запобіжною чекою з кільцем; конструктивно оформлений в корпусі наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 заряд вибухової речовини входить до складу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; бойовий підривач типу УЗРГМ-2 входить до складу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; запобіжна чека з кільцем входить до складу накольного механізму від підривача типа УЗРГМ (УЗРГМ-2); корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, споряджається зарядом вибухової речовини Тротил, вагою 100-115 грам; бойовий підривач типу УЗРГМ -2, споряджається ініціюючою вибуховою речовиною ТНРС вагою 0,1 г, азид свинцю вагою 0,2 г та бризантною вибуховою речовиною підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1г; конструктивно оформлений в корпусі наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 заряд вибухової речовини Тротил, придатний для здійснення вибуху; бойовий підривач типу УЗРГМ-2, придатний для здійснення вибуху; наступальна осколкова ручна граната РГД-5, придатна для здійснення вибуху (т.1 а.с.234);
актом знешкодження (розряджання, руйнування, знищення) вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 08.12.2016 року, відповідно до якого гранату РГД-5 було знищено посадовими особами вибухотехнічного відділу ГУНП в Херсонській області на підривному майданчику на місці виявлення за допомогою спеціального пристрою (т.1а.с.244);
довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 12.12.2016 року, відповідно до якої при перевірці, огляді залишків гранати РГД-5 та підривача типу УЗРГМ-2 на підставі висновку експерта №28-ВТ від 12.12.2016 року встановлено їх належність до вибухової категорії як безпечні (т.1 а.с.245); квитанцією № 66 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, відповідно до якої залишки корпусу гранати РГД-5 та підривач УЗРГМ-2, які було вилучено 09.11.2016 року, отримано на зберігання Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області за номером № 634 в книзі обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (т.1 а.с. 250);
висновком судової балістичної експертизи № 2201 від 06.12.2016 року, відповідно до якого предмет, який було вилучено 09.11.2016 року в ході огляду місця події, до вогнепальної зброї не належить. Револьвер до стрільби придатний. Штатними для наданого на експертизу револьвера є газові та шумові (холості) патрони калібру 9 mm R (.380). Предмети, вилучені 09.11.2016 року в ході огляду місця події, у кількості 9 штук до боєприпасів не належать. Патрони, у кількості 9 штук, є револьверними патронами «Терен -3», калібру 9 mm R (.380), виробництва ТОВ «Еколог» (м.Київ, Україна), споряджені снарядом несмертельної (травматичної) дії гумовою кулею. Дані патрони є штатними для револьверів: «Корнет-С», «Леді -Корнет», «Галченя», «АЕ-38», а також окремих модифікацій револьверів «Ринг» (мод. РКС-5), «Комбриг», «Скат- 1Р» та «Скат-1РК». Вказані патрони можуть використовуватися для стрільби з вогнепальної зброї, виготовленої саморобним способом, калібру 9 mm R (.380) (т.1 а.с.252); випискою із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_12 від 09.11.2016 року, відповідно до якого в сечі останнього виявлено метадон, амфетамін, канабіоїди (т.2 а.с.15);
випискою із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_13 від 09.11.2016 року, відповідно до якого в сечі останнього виявлено метадон, амфетамін (т.2 а.с.25);
копією ухвали Центрального районного суду м.Миколаїва від 17.09.2016 року про обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16.11.2016 року (т.2 а.с.22);
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приходить до наступних висновків:
суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_12 щодо його непричетності до скоєння посягання на життя працівників правоохоронного органу, щодо його необізнаності про місце роботи потерпілих, а також доводи захисника обвинуваченого щодо недоведеності стороною обвинувачення виконання потерпілими під час посягання на їх життя своїх службових обов`язків.
Під виконанням службових обов`язків слід розуміти діяльність працівника, що входить в коло його службових повноважень, тобто це обов`язки, передбачені відповідними законами і підзаконними актами, що регламентують правозастосовні та правоохоронні функції.
Відповідно до абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 р. № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", працівники правоохоронних органів та військовослужбовці можуть визнаватись потерпілими не тільки тоді, коли вони виконували свої службові обов`язки, перебуваючи безпосередньо на службі, та коли застосовували заходи по охороні правопорядку у відповідності зі своїми службовими обов`язками, за наказом чи розпорядженням, а й тоді, коли вони вжили зазначених заходів в межах своїх повноважень з власної ініціативи.
Дана версія сторони захисту спростована показаннями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з яких встановлено, що останні в цей день - 09.11.2016 року, який, доречі, був робочим днем (середа), на ринку Колос виконували свої службові обов`язки по відпрацювання міста щодо осіб, підозрюваних у скоєнні злочинів; відносно ОСОБА_13 на той час, відповідно до копії ухвали Центрального районного суду м.Миколаїва від 17.09.2016 року, було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16.11.2016 року, останній також притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння ще ряду корисливих злочинів та не з`являвся на виклики слідчого, про що потерпілим було відомо. У зв`язку із вказаними обставинами, співробітники поліції, перебуваючи на службі та виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст.23 Закону України «Про національну поліцію» та п.п. 1,10 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», а саме: - здійснюючи перевірку документів осіб, перевірку дотримання обмежень, установлених законом стосовно інших категорій осіб, представились, пред`явивши обвинуваченим документи, що посвідчують їх повноваження, та почали спілкуватися з ОСОБА_13 .
Враховуючи, поміж іншого, що обвинуваченого ОСОБА_25 співробітники поліції зупинили у зв`язку із порушенням останнім умов обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та з цього приводу між ними відбувалося спілкування, під час якого, згідно із відеозаписом пригоди, також був присутній ОСОБА_24 , підстав вважати, що ОСОБА_24 був необізнаний, що потерпілі є співробітниками поліції, які перебувають під час виконання своїх службових обов`язків, та вважав, що згадані особи є злочинцями, яких він побоювався та від яких мав намір захиститися, діставши гранату, у суду немає.
Необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, суд також вважає доводи ОСОБА_24 щодо відсутності у нього умислу на вчинення посягання на життя працівниківи поліції, бо, як встановлено з його показань, він не висмикував запобіжне кільце із запалу, а коли витягував з кишені гранату, вона зачепилась за край кільця чеки, яке стирчало зовні, та гранату він мав намір віддати співробітникам поліції добровільно. Дана версія обвинуваченого спростована показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які бачили, як ОСОБА_24 дістав з кишені гранату, висмикнув з неї чеку та відкинув її в бік; потерпілого ОСОБА_8 також, що він відібрав гранату у Філкова тільки тоді, коли ОСОБА_30 ухватив того за пальці та намагався йому допомогти; показами потерпілого ОСОБА_11 , який чув крик ОСОБА_24 на їх адресу щодо погрози їх вбивством, після цього чув звук від падіння якогось предмета і в руках у ОСОБА_24 побачив гранату, а також показаннями свідка ОСОБА_32 , відповідно до яких, щоб привести підривач у дію, потрібно фізичне зусилля - розігнути усики, прижати до гранати важіль, витягнути за кільце чеку та кинути гранату. У гранаті, яка перебуває у штатному спорядженні (в робочому, справному стані), чека сама не може випасти за щось зачепившись; висновком вибуховотехнічної експертизи № 28-ВТ від 12.12.2016 року, в частині того, що наступальна осколкова ручна граната РГД-5, відповідно до технічних характеристик, має всі складові частини; відомості про її поламки чи несправності висновок експерта не містить (тобто граната перебуває у штатному спорядженні); граната придатна для здійснення вибуху; та фототаблицею до висновку, відповідно до якої запобіжна чека з кільцем уявляє собою цілісне спіралевидне кільце без будь-яких відгинань її кінців, а також відеозаписом з камер відеоспостереження в частині того, що між ОСОБА_24 і потерпілим ОСОБА_28 близько 30 секунд тривала боротьба.
Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_24 , його поведінка до, під час та після вчинення злочину, знаряддя злочину, а саме - демонстрування перед потерпілими бойової гранати, висмикнення з її запалу запобіжного кільця, тобто приведення вибухового пристрою в бойове положення, його чітка вимога під час зазначених дій до потерпілих Відпустити ОСОБА_25 , інакше я всіх підірву, вказують на спрямованість умислу обвинуваченого саме на позбавлення потерпілих життя, тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_24 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілих та бажав настання таких наслідків, тобто діяв з прямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілих, у зв`язку з виконанням працівниками поліції своїх службових обов`язків і вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть їх смерть, а наслідок у вигляді смерті потерпілих не настав лише через обставини, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки внаслідок рішучих дій працівників поліції, що виразилися у застосуванні прийомів самооборони та заходів фізичного впливу, їм вдалося затримати і обеззброїти ОСОБА_12 , а гранату привести у безпечний стан.
Неспроможними суд також вважає покази обвинуваченого ОСОБА_25 щодо його непричетності до погрози вбивством відносно працівників правоохоронних органів; до його показань, що він лише дістав пістолет та викинув його на землю разом із патронами, при цьому ніяких погроз не висловлював, суд відноситься критично, оскільки такі показання ОСОБА_25 спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_11 , що під час демонстрації ОСОБА_24 гранати, ОСОБА_26 сказав, що буде стріляти і поліз рукою в кишеню; побачивши у Баста в кишені рукоятку від пістолета та застосувавши до нього прийоми рукопашного бою, він повалив його на землю, коли пістолет у Баста випав на землю.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 р. № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", для кваліфікації дії винної особи за погрозу вбивством достатньо встановити лише факт погрози працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Погроза може виявлятися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), а також жестах або інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього насильства чи знищенням його майна. Наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погроз не є обов`язковою.
У суду немає підстав не довіряти показанням потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки їх показання логічні, стабільні, несуперечливі, дані незацікавленимими особами, узгоджуються між собою, а також підтверджені іншими доказами по справі, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_32 , протоколами огляду місця подій, висновками судових експертиз.
Враховуючи, що потерпілі є сторонніми особами до обвинувачених, підстав їх оговорювати, суд вважає, у них немає, а до версії обвинуваченого ОСОБА_24 , що потерпілі обмовили його, щоб отримати підвищення по службі та житло, суд відноситься критично, вважає такі доводи надуманими.
З приводу висунутого органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_12 за ч.4 ст.296 КК України суд приходить до наступного висновку.
У пред`явленному обвинуваченні за даним епізодом ОСОБА_24 свою провину не визнав, суду показав, що дійсно 3.04.2016 року між ним та ОСОБА_19 в СВТ «ім. 61 Комунара» виникла словесна сварка, однак в цей же день вони з ним примирилися і більше в цей день він ОСОБА_33 не бачив, ніяких хуліганських дій відносно нього не вчиняв.
Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні ним групою осіб хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї сторона обвинувачення посилається на:
показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , (до яких сторона обвинувачення вважає за необхідне віднестись критично, бо свідок є знайомим ОСОБА_24 ), який показав, що з ОСОБА_24 вони знайомі багато років, вони разом зростали, мешкали тривалий час по сусідству, їх родини товаришують, перед пригодою 3.04.2016 року у нього з ОСОБА_24 дійсно був конфлікт, однак вони примирилися ще до пригоди і на той час у них були прекрасні стосунки. У 2016 році він із родиною арендував будинок за адресою: АДРЕСА_5 . В день пригоди він із жінкою та дітьми перебували у будинку, коли почули два хлопки чи постріли. У дворі будинку у нього працювали двоє робочих. Коли він вийшов, у потерпілого ОСОБА_34 була кров на голові, інших пошкоджень не було. Він не бачив, хто стріляв, однак категорично заперечує, що це був ОСОБА_24 , бо у нього не було ніяких підстав вчиняти подібні дії;
показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_35 , який показав, що його житловий будинок знаходиться навпроти житлового будинку, де відбулася пригода. В день пригоди він бачив спини двох чоловіків в масках, які направлялися в сторону цього будинку, в руках у них були рушниці, як йому показалось. Вони зайшли у двір через калитку та почалася стрільба;
заяву потерпілого ОСОБА_21 від 23.04.2016 року до поліції про скоєний відносно нього злочин (т.2 а.с. 233);
дані протоколу огляду місця події від 23.04.2016 року з фототаблицею до протоколу, відповідно до якого оглянуте місце скоєння кримінального правопорушення територія домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , де виявлено сліди речовини бурого кольору, розміром 0,5 х 0,2 м та краплі речовини бурого кольору; виявлено та вилучено 6 (шість) предметів циліндричної форми з написом «СОВА-П 9 мм», 3 (три) циліндричні предмети з написом «12 ITALY RC 12», 3 (три) гумові предмети чорного кольору, два пластикових предмета, схожих на пиж контейнер (т.2 а.с. 235-238); висновок судової балістичної експертизи № 839 від 12.07.2016 року, відповідно до якої два з наданих на експертизу предметів є полімерними пижами концентраторами для спорядження патронів до мисливської гладкоствольної зброї. Три з наданих предметів є полімерними кулями складовими частинами патронів калібру 9 мм Р.А. / 9 мм R., споряджених гумовою кулею, що не належать до бойових припасів і є патронами несмертельної (травматичної) дії. Надані на експертизу кулі можуть бути використані у якості складових частин патронів для стрільби (складовими частинами яких вони є) зі зброї нелетальної дії вітчизняного («Ерма», «Гарант», «ПМР», «Форт 12Р», «Форт 17Р», «АЕ 790 G1» та інш.) чи іноземного промислового виробництва калібру 9 мм Р.А. Крім того, дані кулі можуть використовуватися для стрільби із саморобної та переробленої зброї вказаних калібрів (т.2 а.с. 245-248);
висновок судової балістичної експертизи № 849 від 29.07.2016 року, відповідно до якої 9 (дев`ять) предметів, наданих на експертизу до боєприпасів не належать. Шість предметів є стріляними гільзами - складовими частинами пістолетних патронів несмертельної (травматичної) дії «СОВА П», споряджених гумовою кулею, калібру 9 мм Р.А. виробництва ТОВ «Сова Оружейная», м.Миколаїв, Україна. Інші три предмети є стріляними гільзами, складовими частинами патронів «RC40 SEMIMAGNUM HP», 12 калібру, споряджених метальним снарядом (шротом № 3, діаметр шротин 3,5 мм), виробництва «RC ( «Romagna Caccia») SRL», м.Чезена, Італія. Шість предметів є стріляними гільзами складовими частинами патронів несмертельної (травматичної) дії «СОВА П», споряджених гумовою кулею, калібру 9 мм Р.А., виробництва ТОВ «Сова Оружейная», м.Миколаїв, Україна. Інші три предмети є стріляними гільзами, складовими частинами патронів «RC40 SEMIMAGNUM HP», 12 калібру, споряджених метальним снарядом (шротом № 3, діаметр шротин 3,5 мм), виробництва «RC ( «Romagna Caccia») SRL», м.Чезена, Італія. Надані на дослідження 9 (дев`ять) гільз виготовлені промисловим способом та придатні до ідентифікації зброї, з якої вони були стріляні. На денці 6 (шести) гільз калібру 9 мм Р.А. наявні маркувальні позначення у вигляду написів «СОВА П 9 мм». На корпусі трьох гільз 12 калібру містяться маркувальні позначення «RC 40» «Semi magnum», «max 1050 bar», «70», «40g», «3,5 mm», «2» . На денцях цих гільз наявні маркувальні позначення «12 ITALY RC 12». Патрони, складовими частинами яких є 6 (шість) гільз, наданих на дослідження, можуть бути використані для стрільби зі зброї нелетальної (травматичної) дії вітчизняного («Ерма-38Р», «Ерма-38-1Р», «Ерма-459Р», «Ерма-459-1Р», «Ерма-55Р», «Ерма-55-1Р», «Ерма-490Р», «Гарант-С27», «Гарант-С27-1», «ПМР», «ВІЙ», «Перемога», «Форт 12Р», «Форт-14Р», «Форт 17Р», «Форт 6Р», «АЕ 790G», «АЕ 790G-1» , «АЕ 10G», «ПСМ-Р», а також окремих модифікацій револьверів «Комбриг», «Скат-1Р», «Скат-1РК» та інш.) чи іноземного промислового виробництва калібру 9 мм Р.А. Крім того, дані патрони можуть використовуватися для стрільби із саморобної та переробленої зброї калібру 9 мм Р.А. Патрони, складовими частинами яких є 3 (три) досліджуваних гільзи, є штатними патронами для гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї 12 го калібру. Крім того, зазначені патрони, гільзи від яких надані на дослідження, можуть використовуватись для стрільби з саморобної та переробленої вогнепальної зброї вказаного калібру. Досліджувані 9 (дев`ять) гільз стріляні не з одного екземпляру зброї, а як мінімум з двох гладкоствольної зброї 12 калібру та самозарядної зброї калібру 9 мм Р.А. (т.2 а.с. 249);
висновок судово медичної експертизи №1949 від 16.12.2016 року, відповідно до якої у ОСОБА_21 мають місце тілесні ушкодження у виді сліпих вогнепальних поранень правого та лівого стегна, передньої частини стінки зліва, саден лівої тім`яної області. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дій тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і могли виникнути незадовго до звернення у лікарню 23.04.2016 року, можливо внаслідок трьох пострілів з вогнепальної зброї. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження, а саме садна в тім`яній області відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; сліпі вогнепальні поранення правого та лівого стегна, вогнепальне поранення передньої черевної стінки зліва (кожне) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Всі вказані тілесні ушкодження не носять ознак небезпеки для життя (т.2 а.с. 260);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2017 року, відповідного до якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка скоїла відносно нього хуліганські дії, в процесі яких спричинила йому тілесні ушкодження із застосуванням вогнепальної зброї (т.2 а.с. 262); дані протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_21 , відповідно до якого потерпілий показав на місці та розповів як, коли та за яких обставин відносно нього було скоєно злочин ОСОБА_24 разом із невстановленою особою (т.2 а.с. 265).
При цьому, допит потерпілого ОСОБА_21 , через смерть останнього 23.05.2018 року, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №121, визнаний судом неможливим.
Вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та частини 2 статті 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Приписом частини 3 статті 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо кого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення «Кобець проти України» (заява N 16437/04, 14 лютого 2008 року, п.43); «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, заява N 25657/94, 10 липня 2001 року, п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Окрім наведеного, ч.4 ст.95 КПК України, чітко регламентовано, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. При цьому, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Стаття 86 КПК України також визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому, у ч.2 вказаної статті зазначено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Приймаючи до уваги, що допит потерпілого ОСОБА_34 визнаний судом неможливим через його смерть, а допитаний судом свідок ОСОБА_33 категорично заперечує причетність ОСОБА_24 до вчинення хуліганських дій, в процесі яких із застосуванням вогнепальної зброї потерпілому ОСОБА_36 були заподіяні тілесні пошкодження, такої ж, доречі, версії дотримується обвинувачений ОСОБА_24 , і усунути такі розбіжності суд позбавлений можливості, тому протоколи слідчих дій за участю потерпілого ОСОБА_34 - слідчий експеримент та впізнання за фотознімками, які є похідними від показань потерпілого з приводу обставин пригоди, наданими слідчому, а також заяву потерпілого ОСОБА_21 від 23.04.2016 року до поліції про скоєний відносно нього злочин, суд не може покласти у підставу обгрунтування провини обвинуваченого ОСОБА_24 , оскільки порушено принцип безпосередності дослідження судом доказів.
Поміж іншого, суд не приймає до уваги дані протоколу огляду місця події від 23.04.2016 року з фототаблицею до протоколу; висновок судової балістичної експертизи № 839 від 12.07.2016 року; висновок судової балістичної експертизи № 849 від 29.07.2016 року та висновок судово медичної експертизи №1949 від 16.12.2016 року, відповідно до якої у ОСОБА_21 мають місце тілесні ушкодження, оскільки зазначені докази не доводять вчинення саме ОСОБА_24 хуліганства, а лише засвідчують існування події кримінального правопорушення.
Суд також не приймає до уваги показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_35 , оскільки останній не підтверджує ніяким чином причетність обвинуваченого ОСОБА_24 до хуліганських дій.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_24 за епізодом вчинення ним групою осіб хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведена, тому він має бути виправданий на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 263 КК України у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу; за ст. 348 КК України - у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; ОСОБА_13 - за ч. 1 ст. 345 КК України - у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який згідно характеристики ДОП Інгульського ВП ГУНП за місцем проживання характеризується посередньо, був помічений у підтриманні відносин з особами, які вживають наркотичні речовини; згідно характеристики сусідів - характеризується позитивно, постійного міста роботи не мав, раніше не судимий; має хронічне захворювання легень.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 суд враховує повне визнання ним провини за ч.1 ст.263 КК України.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , суд вважає вчинення злочину загальнонебезпечним способом та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, ступеню здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме - скоєння обвинуваченим замаху на особливо-тяжкий злочин, який порушує не тільки нормальну діяльність правоохоронних органів, а ще й спрямований на позбавлення життя працівників правоохоронних органів, враховуючи, що смерть потерпілих не настала лише через певні зовнішні обставини, які не залежали від волі обвинуваченого, при цьому останнім було вчинено задля цього всіх необхідних дій; умисної форми вини інкримінованого обвинуваченому злочину; з урахуванням даних щодо його особи - не судимого, який посередньо характеризується за місцем проживання та з позитивного боку - з характеристики сусідів; враховуючи також, що обвинувачений у вчиненні особливо-тяжкого злочину, передбаченого ст.348 КК України, не розкаявся та не усвідомив суспільної небезпеки своїх дій; на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, для досягнення цілей покарання, задля запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) в строк покарання ОСОБА_12 слід зарахувати один день його перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі протягом усього часу такого перебування.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який згідно характеристики ДОП Корабельного ВП ГУНП за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працював до затримання, спроб до працевлаштування не робив, раніше судимий; відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 451 від 06.12.2016 року, на момент скоєння інкримінованих йому правопорушень та на теперішній час психічним захворюванням не страждав та не страждає; за своїм психічним станом міг та може давати звіт своїм діям та керувати ними; йому не можуть бути рекомендовані примусові заходи медичного характеру.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 суд враховує повне визнання ним провини за вчинення корисливих злочинів, передбачених за ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186 КК України, щире каяття обвинуваченого у скоєному.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дані щодо його особи - раніше судимого, судимість за попередній злочин не знята та не погашена у встановленому Законом порядку, при цьому обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає спиртним напоями, громадський порядок не порушує, на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання.
07.12.2017 року ОСОБА_13 засуджений Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 07.09.2017 року виконувати самостійно
Враховуючи, що інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим ОСОБА_13 до постанови попереднього вироку, покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів за ст. 70 ч. 4 КК України.
При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) в строк покарання ОСОБА_13 слід зарахувати один день його перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі протягом усього часу такого перебування.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
Вартість експертиз слід стягнути з обвинувачених.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, судова колегія,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винним за ч.1 ст.263, ст. 348 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст.263 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;
за ст. 348 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточно 12 (дванадцять) років позбавлення волі.
ОСОБА_12 визнати невинним по пред?явленому за ч.4 ст.296 КК України обвинуваченню та виправдати його за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Термін відбуття покарання обчислювати з часу фактичного затримання - з 09 листопада 2016 року та в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання час його перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» за період з 09 листопада 2016 року по 10 лютого 2020 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_12 до набрання вироком законної чинності залишити тримання під вартою.
ОСОБА_13 визнати винним за ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 345 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст.190 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;
за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 186 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 345 КК України - 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання визначити шляхом часткового складання призначених покарань, визначивши 6 (шість) років 6 (шість) місяців 2 (два) дні позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.12.2017 року більш суворим - призначеним за даним вироком, остаточно покарання визначивши у вигляді 6 (шість) років 6 (шість) місяців 2 (два) дні позбавлення волі.
В порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зарахувати ОСОБА_13 в строк відбування покарання час його перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» за період з 9 листопада 2016 року по 10 лютого 2020 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та, обмежившись загальним часом його тримання у вказаній установі, вважати ОСОБА_13 таким, що відбув призначене покарання, звільнивши його з-під варти у залі суду.
Стягнути з ОСОБА_12 судові витрати на користь держави у сумі 1 587,72 грн. за проведення вибухово-технічної експертизи.
Стягнути з ОСОБА_13 судові витрати на користь держави у сумі 703,68 грн. за проведення балістичної експертизи.
Речові докази по справі, передані на зберігання до камери збереження речових доказів Інгульського ВП: залишки корпусу гранати РГД-5, підривач УЗРГМ-2, 3 (три) гумові предмети, зовні схожі на гумові кулі; 2 (два) предмети схожих на пиж контейнер; 4 (чотири) гільзи; 2 (два) пижі - знищити; 3 (три) кулі, револьвер, 9 (дев`ять) патронів - знищити, якщо вони не представляють цінності, в іншому випадку - передати до Миколаївського НДЕКЦ МВС України в якості експоната; DVD диск з відеозаписами від 09.11.2016 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3