Ухвала
Іменем України

3 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 753/3262/19

провадження № 51-5976ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 1 серпня 2019 року,

встановив:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі ? КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. На підставі ст. 76 КК на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року задоволено подання органу пробації та скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року. В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_4 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом не виконав, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 серпня 2019 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 про скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням залишено без задоволення.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Засуджений оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими скасовано його звільнення від відбування покарання з випробуванням по вироку Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК.

Таким чином, провадження в судах першої та апеляційної інстанцій стосувалися питань, які зазначені в ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Відповідно до положень ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачене.

Також таке право не може бути виведене із загальних положень ст. 424 КПК. Відповідно до цієї статті в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, що оскаржуються засудженим, не можна розглядати як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з пунктами 10 та 24 ч. 1 ст. 3 КПК кримінальне провадження не включає стадію виконання вироку суду.

Як вже зазначалося вище, ст. 539 КПК, а також інші статті Кодексу не передбачають права на касаційне оскарження судових рішень, постановлених щодо питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Таким чином, оскаржені ухвали не підпадають ані під категорію судових рішень, що «перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», ані під категорію «випадків, передбачених цим Кодексом», що передбачають право на касаційне оскарження.

Правову позицію з цього питання сформульовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (провадження №13-38кс18) про те, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК). Відповідно до п. 24 ч. 1 с.3 КПК судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному і касаційному порядках, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Таким чином, після завершення стадії касаційного оскарження вироку суду всі наступні питання, які виникають у зв`язку з його виконанням, вирішуються в порядку розділу VIII «Виконання судових рішень» цього Кодексу, яким передбачено лише апеляційний порядок оскарження судових рішень.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку і не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 1 серпня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3