(у провадженні № 11сс/4806/609/19)
28 грудня 2019 р. м. Ужгород
Належність йому «канабісу» та свою обізнаність про його приховання в пустотах бамперу автомобіля ОСОБА_3 заперечив.
Необхідність взяття його під варту в клопотанні і ухвалі слідчого судді вмотивована тим, що ОСОБА_3 є іноземцем, не має в Україні постійного місця проживання, майна, соціальних зв`язків, підозрюється в закінченому замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто на злочин, передбачений ч.2 ст. 305 КК України, покаранням за який є позбавлення волі на строк до 10 років; що інші учасники кримінального правопорушення, свідки ще не встановлені, а підозрюваний, усвідомлюючи, яке покарання йому загрожує, може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, співучасників, які не встановлені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення і запобігти цьому інакше ніж тримаючи його під вартою, неможливо.
З огляду на кількість наркотичного засобу та особу підозрюваного слідчий суддя визнав цей випадок виключним, заставу, навіть у максимальному розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КК України, недостатньою для того, щоб гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому застосував припис, викладений в абзаці другому частини 5 цієї статті і визначив її у розмірі вищому за найбільший.
В апеляційній скарзі захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та винести нову, якою визначити менший розмір застави.
Вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити, але розмір застави зменшити до розумних меж, які знаходили б своє пояснення у вимогах закону і матеріалах провадження, наданих слідчому судді і апеляційному суду.
Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, до числа яких даний випадок не відноситься.
Відповідно до пункту 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Застава може бути призначена у розмірі, який перевищує ці межі тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава в зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.
1. ОСОБА_3 підозрюється в замаху на злочин, за який, згідно з санкцією ч.2 ст. 305 та приписом ч.3 ст. 68 КК України, не може бути призначено покарання більш суворе ніж дві третини від десяти років позбавлення волі, тобто 6 років 6 місяців позбавлення волі.
2.Обґрунтування клопотання про тримання під вартою та оскарженої ухвали посиланнями на те, що ОСОБА_3 є іноземцем, не має в Україні постійного місця проживання, майна не узгоджується з приписами ст. 10 КПК України та ст. 26 Конституції України.
3.Відомостей про майновий стан ОСОБА_4 , його сім`ю, стан здоров`я, інші обставини, які підлягають урахуванню при застосуванні запобіжного заходу згідно з приписами ст. 178 КПК України, слідчий і прокурор не надали, про винятковість даного випадку в клопотанні не зазначили і визначати розмір застави більший, ніж передбачено в ч.5 ст. 182 КК України, слідчого суддю не просили.
4.Отже, слідчий суддя, визначаючи з власної ініціативи заставу в розмірі 520 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у 6,5 рази більшому ніж максимальний з передбачених законом (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), обмежив у правах сторону захисту і не дотримався принципу змагальності.
5.Захисник надав апеляційному суду документи, які дозволяють скласти уяву про майновий стан підозрюваного та його сім`ї, в якій двоє малолітніх дітей: заробітну плату, що значно нижча від середньої в країні проживання, видатки на податки, комунальні послуги, оплату дитсадка, оренду житла, дійти висновку про явну непомірність розміру застави, визначеного слідчим суддею, і цю невідповідність усунути.
6.Ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 , дані про його особу, спосіб життя не дають вагомих підстав вважати існуючими ризики його ухилення від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків, знищення ним речей чи документів (не вказаних ні в клопотанні, ні в оскарженій ухвалі), вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Застава може стати належною гарантією того, що підозрюваний вирішить не порушувати своїх обов`язків, визначених КПК України, через побоювання її втрати тільки за умови, що останній або інша особа в його інтересах, буде спроможний її внести.
В даному випадку розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного та його сім`ї, отже визначений з порушенням припису ч.4 ст. 182 КПК України.
Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_5