Справа № 127/673/20
Провадження №11-сс/801/53/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 15 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000133 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.06.2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.301, ч.2 ст.156 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Слідчий ОСОБА_9 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із клопотанням, яке погоджене з прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 24.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , в період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), маючи на меті прямий умисел, спрямований на незаконне виготовлення зображень та інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом примусу останньої до участі у створенні таких предметів, знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , за допомогою фото- та відео- техніки, в різну пору доби, виготовив зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію, а саме 278 графічних файлів, що відповідно до висновку судової мистецтвознавчої експертизи №27 від 15.08.2019 відноситься до дитячої порнографії.
В подальшому, ОСОБА_8 в період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , маючи на меті прямий умисел, спрямований на розповсюдження порнографічних предметів, що містить дитячу порнографію, шляхом напису слів (For CnoM, for The LoveZone) на аркуші і відтворення їх на зображеннях та відеопродукції, де вказані слова мають приналежність до різних сайтів, скориставшись власним комп`ютером, за допомогою мережі інтернет, розмістив на різного роду інтернет ресурсах, виготовлені ним раніше зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію.
Як зазначив слідчий, поряд з цим, незаконні дії ОСОБА_8 в період часу з 2012 по 2014 роки мали на меті прямий умисел, спрямований на розбещення малолітньої дитини, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , в різну пору доби, вчинив дії, що мають ознаки фізичного розбещення, зокрема, оголення статевих органів малолітньої дитини, непристойні доторкання до статевих органів, імітація статевого акту та за допомогою фото- та відео- записуючої техніки фіксував їх.
Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 та ч. 2 ст. 156 КК України - виготовлення і розповсюдження порнографічних предметів, тобто зображень та інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, а також вчинення батьком розпусних дій щодо малолітньої особи складено 21.11.2019 та цього ж дня вручено ОСОБА_8 .
На думку слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів Австралійського Союзу, висновком мистецтвознавчої експертизи, якою встановлено, що 278 графічних файлів відноситься до дитячої порнографії, експертизою відео- та звукозапису, якою встановлено наявність голосу ОСОБА_8 на порнографічних файлах, протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , під час якого знайдено фотоапарат, на який здійснювалось фотографування порнографічної продукції, 5 жорстких дисків, 2 ноутбуки, 11 флеш накопичувачів, 30 мобільних телефонів, 28 сім карт, 20 банківських карток та іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Слідчим суддею Вінницького міського суду 22.11.2019 підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 19.01.2020.
Військовим прокурором Вінницького гарнізону Центрального Регіону України продовжено строк слідства до трьох місяців, тобто до 21.02.2020, оскільки для його завершення необхідно провести основні слідчі та процесуальні дії, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертиз, а саме: комплексних судових комп`ютерно-технічних та мистецтвознавчих експертиз, які на даний час проводяться в Вінницькому НДЕКЦ МВС України; амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_8 та амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо потерпілої ОСОБА_10 , які на даний час проводяться в Міжобласному центрі судово-психіатричної експертизи ВОПНЛ ім. акад. Ющенка; долучити до кримінального провадження матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій; виконати вимоги ст. 290 КПК України.
Виконання вказаних дій має значення для об`єктивного судового розгляду та прийняття законного і неупередженого рішення.
Слідчий наголосив, що необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які в ході проведення досудового розслідування не зменшилися та можуть настати, якщо підозрюваному не буде продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відтак, у слідства є достатні дані вважати, що:
- ОСОБА_8 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із важкістю покарання, яке йому загрожує, а також суспільного осуду, так як його дії виходять далеко за принципи моралі;
- ОСОБА_8 маючи вільний доступ, зможе знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, а саме комп`ютерну техніку, роутери, флеш накопичувачі, диски, мобільні телефони, предмети порнографічного характеру та ін., що знаходиться за місцем його проживання, військової служби. Також під час досудового розслідування встановлено інформацію, що частина комп`ютерної техніки може перебувати у знайомих ОСОБА_8 і за вказівкою останнього, дані речі будуть знищені.
- ОСОБА_8 у зв`язку із тим, що являється батьком потерпілої від насильства ОСОБА_10 , буде безпосередньо впливати на неї, психологічно тиснути, створювати перешкоди у проведенні слідчих дій із потерпілою та її подальшій реабілітації.
- ОСОБА_8 зможе вчинити інше кримінальне провадження, наприклад дезертирство, так як являється військовослужбовцем і розуміє наслідки у разі визнання його винним у вчиненні такого роду злочину.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину зв`язаний із насильством у сім`ї, з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, враховуючи, особливий осуд суспільства, що є виключним випадком, на думку слідчого слід продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2020 року клопотання слідчого задоволено. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 лютого 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2020 року змінити та встановити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави із покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області 15.01.20 р. виніс ухвалу про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому вважає таку ухвалу незаконною з тих підстав, що підозрюваний не застосовував насильство до потерпілої та не погрожував його застосовувати, ніхто не загинув під час вчинення злочину та щодо ОСОБА_8 , раніше не обирався запобіжний захід у вигляді застави, що виключає незастосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави.
Вважає, що зміст підозри не містить взагалі формулювання застосування жодного насильства в тому числі сексуального, а тому є безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що судом апеляційної інстанції вже розглядалась доцільність призначення застави та у її визначенні було відмовлено. Тому враховуючи рішення Європейського суду з прав людини по справі «Єлов проти України» та у справі «Хрістов проти Болгарії» вважає за можливе застосування меншого за максимальний рівня застави.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Зазначив, що в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчий та прокурор не довели наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у його відсутність, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного судового розгляду.

Прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначив, що оголошена підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою та повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому необхідно продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Зі змісту положень частини п`ятої статті 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у частині 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.
Відповідно положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам : 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою викривлення їх свідчень, переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовжувати вчинення злочинів, а також особу підозрюваного.
Також, було враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.
Крім того, слідчий суддя суду першої інстанції звернув увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2019 не зменшилися, а саме стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано того, що:
- ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із важкістю покарання, яке йому загрожує, а також суспільного осуду, так як його дії виходять далеко за принципи моралі;
- ОСОБА_8 маючи вільний доступ, зможе знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, а саме комп`ютерну техніку, роутери, флеш накопичувачі, диски, мобільні телефони, предмети порнографічного характеру та ін., що знаходиться за місцем його проживання, військової служби;
- ОСОБА_8 у зв`язку із тим, що являється батьком потерпілої від насильства ОСОБА_10 , може безпосередньо впливати на неї, психологічно тиснути, створювати перешкоди у проведенні слідчих дій із потерпілою та її подальшій реабілітації.
Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя обґрунтовано вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходив з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти України», «Харченко проти України»).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.301 КК України, які відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, оцінка ризику втечі підсудного має проводитись з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , що зі змісту наявної в матеріалах справи оголошеної підозри ОСОБА_8 , не вбачається, що підозрюваний застосовував насильство до потерпілої та погрожував його застосовувати, чи хтось загинув під час вчинення злочину з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. ст.3, 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2, 3, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі» визначено, що виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються.
Правові засади України щодо захисту моральності у суспільстві складає Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти щодо захисту суспільної моралі, загальновизнані норми і принципи міжнародного права й міжнародних договорів України
Законом забороняється:
- виробництво і ввезення в Україну творів, зображень, інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження, їх виготовлення, перевезення чи інше переміщення, реклама, збут чи розповсюдження.
- обіг, демонстрація та прокат друкованих видань, кіно-, аудіо-, відео-, радіо-, телепродукції, матеріалів на електронних носіях, інших видів продукції, що пропагують порнографію.
- розміщення оголошень про інтимні зустрічі за винагороду та девіантні форми інтимних стосунків не в спеціалізованих засобах масової інформації заборонено.
З метою захисту морального та фізичного життя неповнолітніх, Законом забороняється:
- втягнення неповнолітніх у діяльність з виробництва й обігу продукції сексуального чи еротичного характеру, порнографічних матеріалів, надання послуг, а також організації й проведення видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру .
- розповсюдження продукції сексуального чи еротичного характеру, порнографічних матеріалів, надання послуг і проведення видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру серед неповнолітніх .
- використання образів неповнолітніх у будь-якій формі в продукції сексуального чи еротичного характеру і проведенні видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру .
- виготовлення (виробництво), зберігання, реклама, розповсюдження, придбання продукції, що містить дитячу порнографію, ввезення, вивезення, транзит через територію України, поштова пересилка такої продукції .
- пропонування або надання доступу до продукції, що містить дитячу порнографію.
Конвенцією Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», яку ратифіковано 20.06.2012, у ст.ст.1, 4 визначено основні цілі та принципи, які повинні дотримуватись Сторони, а саме:
- запобігання сексуальній експлуатації та сексуальному насильству стосовно дітей і боротьба із цими явищами .
- захист прав дітей, які стали жертвами сексуальної експлуатації та сексуального насильства .
- сприяння національному та міжнародному співробітництву в боротьбі із сексуальною експлуатацією та сексуальним насильством стосовно дітей.
Кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для запобігання всім формам сексуальної експлуатації та сексуального насильства стосовно дітей і для захисту дітей.
Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.
Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо не вирішення слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою питання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Статтею 199 КПК України визначений порядок продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не потребує, у разі необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ініціювання питання та прийняття рішення про продовження дії ухвали слідчого судді в частині застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, або зміни розміру такої застави, оскільки згідно вимог ч.7 ст.182 КПК України застава, як альтернативний запобіжний захід, застосований в порядку ч.3 ст.183 КПК України, може бути внесена в будь-який момент на протязі дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Проте, в даному випадку суддя, у відповідності до положень ст.199 КПК України, вірно розглянув лише питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки в порядку ч.4 ст.183 КПК України з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України рішення щодо не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу вже прийняте слідчим суддею 22.11.2019 в рамках розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, продовжує свою дію на протязі всього часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не може бути переглянуте.
Крім того, обґрунтованість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу перевірялась Вінницьким апеляційним судом 28.11.2019 року.
Тому апеляційний суд, виходячи із змісту та кількості процесуальних дій, які, як зазначив слідчий у клопотанні необхідно виконати для завершення досудового розслідування, враховуючи вимоги ст.ст.3, 19, 28,68 Конституції України, ст.2,3,6,7 Закону України «Про захист суспільної моралі» та норм Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного із насильством у сім`ї, повністю погоджується із висновком слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки наведені вище обставини виправдовують подальше тримання його під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції, що оскаржується, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 15 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000133 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.06.2019 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4