Кримінальне провадження № 194/385/20
Номер провадження № 1-кп/194/101/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2020 року за № 0000121 у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 серпня 2015 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 28 березня 2018 року умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 10 днів;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю:прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 18 березня 2020 приблизно о 16-00 год., знаходячись на прогулянці поблизу будівлі автостанції м. Тернівка Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка, вул. Курська, 1а, зустрівся з ОСОБА_5 , маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, попросив ОСОБА_5 тимчасово, для здійснення дзвінка, надати йому мобільний телефон «Tecno» моделі «POP 2F», що належить на праві власності ОСОБА_5 . В свою чергу ОСОБА_5 , будучи помилково впевненим у правомірності та доброзичливості дій ОСОБА_3 та сприймаючи його слова за правдиві, передав останньому вказаний мобільний телефон «Tecno» моделі «POP 2F», вартість якого складає 1525,89 грн. У свою чергу ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, умисно, повторно, заволодівши мобільним телефоном «Tecno» моделі «POP 2F», шляхом зловживання довірою, достовірно знаючи, що переданий йому телефон повертати не буде, покинув місце зустрічі та розпорядився мобільним телефоном «Tecno» моделі «POP 2F» на свій розсуд. Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1525,89 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, та пояснив, що 18 березня 2020 року о 16.00 год. біля автостанції в м. Тернівки зустрівся з ОСОБА_5 та попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка, повертати телефон не збирався, та взявши телефон пішов звідти, продав його за 300 грн. знайомому. В подальшому телефон повернули потерпілому працівники поліції. Він добровільно телефон не повертав ні працівникам поліції ні потерпілому. В скоєнні злочину розкаюється, бажає виправитися, з вартістю спричиненої шкоди згоден.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, потерпілого, довідкою про вартість експертизи, висновком експертизи, дослідженням речових доказів, та даних, які характеризують його особу.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діянні знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що десь о 16-00 год. 18 березня 2020 року він гуляв біля автостанції по вул. Курська, 1-а в м. Тернівка та до нього підійшов ОСОБА_3 та попросив телефон щоб подзвонити, він надав телефон та відволікся, а ОСОБА_3 разом з телефоном зник. Телефон йому повернули працівники поліції, претензій матеріального та морального характеру не має, просить покарати обвинуваченого не суворо.

Із висновку судово-товарознавчої експертизи № 1098/20 від 23 березня 2020 року вбачається, що вартість викраденого майна: мобільного телефону марки «Tecno» моделі «POP 2F» на 16 Гб золотого кольору, придбаного в лютому 2020 року, на момент вчинення злочину, а саме станом на 18 березня 2020 року з урахуванням зносу становила 1525,89 грн., за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характеристики.
Речовими доказами по справі, якими визнані: коробка від мобільного телефону «Tecno» тамобільний телефон «Tecno» ІМЕІ - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілому.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми та допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєні злочину.

Даючи юридичну оцінку його діям, суд вважає, що ОСОБА_3 винний в заволодінні чужого майна шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який за місцем мешкання не охарактеризований, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, бажання виправитися.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, який за місцем мешкання неохарактеризований, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, бажання виправитися, обставини, які пом`якшують покарання: щирого каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, думки потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру не має, та просив суд призначити не суворе покарання, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 : щирого каяття, думки потерпілого, який просив суд призначити не суворе покарання, а також того, що обвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, відверто бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виразилось у бажанні виправити наслідки вчиненого, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь судового експерта ОСОБА_6 (розрахунковий рахунок КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 , номер облікової карти платника податків НОМЕР_5 ), витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1098/20 від 23 березня 2020 року у розмірі 300 (триста) грн.
Речові докази по справі: коробку від мобільного телефону «Tecno» тамобільний телефон «Tecno» ІМЕІ - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілому, залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1