Справа № 592/9989/19
Провадження № 1-в/592/190/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання щодо сумнівів і протирічь під час виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява засудженого ОСОБА_5 щодо вирішення питання про сумніви і протиріччя під час виконання вироку, яка мотивована тим, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року по справі №1-17/2004 його ОСОБА_5 , 1965 р.н., засуджено за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Засуджений не згоден із вказаним судовим рішенням, вини своєї не визнає, зазначає, що вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №1-15/1990 від 07.02.1990 року сфальсифікований, а тому за наявності такого протиріччя національним судом повинно бути поновлено перегляд кримінального провадження.

По справі №1-17/2004 відкрито кримінальне провадження №583/470/16-к з перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області за нововиявленими обставинами.

По справі №1-15/1990 відкрито кримінальне провадження №583/3013/14-к з перегляду постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області за нововиявленими обставинами. В даних провадженнях гостро стоїть питання поновлення строку на перегляд цих проваджень, тому засуджений просить суд постановити ухвалу про необхідність поновлення перегляду кримінальних проваджень у справах №1-17/2004 та №1-15/1990.

Засуджений ОСОБА_5 , разом із адвокатом ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що він, в період оскарження вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, через адміністрацію установи виконання покарань, неодноразово звертався із заявами до ЄСПЛ, які, як з`ясувалося пізніше, до адресата не надходили. Крім того, у засудженого ОСОБА_5 існують сумніви щодо справжності постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2004 рок про обрання йому запобіжного заходу.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки посилання на сумніви та протиріччя у клопотанні засудженого під час виконання вироку суду не відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Питання, які вирішуються судом під час виконання вироку, визначені положеннями ст. 537 КПК України.

Однак, слід зауважити, що стаття 537 КПК України не містить вичерпного переліку питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироку, п. 14 ч. 1 вказаної статті передбачає право суду на цій стадії провадження вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Серед питань про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають під час виконання вироку, є питання щодо виправлення описки у вироку суду, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, про вирішення питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню, питання про внесення виправлень до вироку, питання про вилучення заборонених предметів у засуджених.

Згідно п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», суди мають право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків в наслідок їх недоліків:

- про застосування акта амністії, якщо його застосування є обов`язковим і суд при постановленні вироку не обговорював цього питання;

- про звільнення з-під варти особи, засудженої умовно чи до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі;

- про скасування запобіжного заходу, якщо при виправданні підсудного чи засудженні його зі звільненням від покарання суд у вироку не вказав про його скасування;

- про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущено неточність при його обчисленні;

- про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані;

- про застосування відстрочки виконання вироку не тільки щодо основного, але й щодо додаткового покарання, якщо рішення суду неконкретизоване;

- про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно;

- про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду;

- про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань;

- про оплату праці захисника;

- про долю неповнолітніх дітей засудженого, які залишилися без догляду, і передачу їх для піклування установам, родичам або іншим особам, якщо у вироку нема такого рішення;

- про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання;

- про призначення громадського вихователя неповнолітньому в разі його умовного засудження або застосування до нього міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, або відстрочки виконання вироку відповідно до ст.46-1 КК України;

- про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Однак, у будь-якому разі в порядку виконання вироку не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання та вирішення цивільного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів клопотання та стверджується засудженим ОСОБА_5 у судовому засіданні, останній не згоден із судовими рішеннями: вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року по справі №1-17/2004 та постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2004 року, вважає їх протиправними та сфальсифікованими, а обрану міру покарання незаконною. По даним справам відкрито кримінальні провадження щодо перегляду вироків за нововиявленими обставинами, де гостро стоїть питання поновлення строку їх перегляду.

Згідно положень ч. 2 ст. 462 та ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються, крім іншого, клопотання про поновлення строку подання заяви, який може бути поновлено судом у разі його пропуску з поважних причин (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Тобто, питання поновлення строку для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вирішується судом тієї інстанції, у провадженні якого перебуває відповідна заява.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки питання про поновлення строку на перегляд кримінальних проваджень за нововиявленими обставинами не відноситься до компетенції місцевого загального суду першої інстанції в порядку, передбаченому п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, шляхом вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання щодо сумнівів і протирічь під час виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районним суд м. Суми.

Повний текст ухвали оголошено о 09 год. 00 хв 03.04.2020 року.

Суддя ОСОБА_1