Провадження № 1-кп/742/230/20
Єдиний унікальний № 742/1541/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000062 по обвинуваченню :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заїзд, Прилуцького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В :
На розгляді Прилуцького міськрайоного суду знаходиться кримінальне провадженння за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та заявив клопотання про закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечував в задоволенні клопотання, аргументуючи тим, що є всі підстави для його задоволення, оскільки строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули.
Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 17.06.2017, у денний час, діючи умисно, самовільно зайняв земельну ділянку водного фонду, державної форми власності, яка розташована неподалік будинку, по АДРЕСА_1 , за допомогою екскаватору,без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, створивши на такій земельній ділянці штучну водойму площею 0,0961 га, ігноруючи вимоги ст. ст. 125, 126, 168 Земельного кодексу України, чим порушив структуру ґрунту, що проявляється в знятті та перенесенні ґрунтового покриву (поверхневого шару ґрунту), який складовано по периметру водойми, що призвело до незаконного заволодіння землями водного фонду в особливо великих розмірах.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 239-2 ч. 1 КК України , як незаконне заволодіння землями водного фонду в особливо великих розмірах.
Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав, при цьому ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання та не бажав скористатися правом на здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Вивчивши матеріали провадження, вислухавши позиції сторін, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Таким чином, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є встановлення судом обставин вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;2) три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості;4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину;5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, а саме злочину, передбачених ч. 1 ст. 239-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльнісю на строк до трьох років.
Таким чином, на час розгляду даного клопотання минуло більше трьох років з дня вчинення злочину .
В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду.
Враховуючи викладене суд на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239-2 КК України.
Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49, 125 КК України , ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 239-2 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 239-2 КК України, на підставі ст. 49 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1