Справа № 676/6634/18
Провадження № 1-кп/676/130/19
ч.1 ст.190, ч.2 ст. 15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України
ВИРОК

Іменем України

13 грудня 2019 року м. Кам`янець Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , захисника-адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 при секретарі судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам`янець-Подільському кримінальне провадження щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Боришківці, Борщівського району, Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, не працюючої, не судимої,

обвинуваченої за ч.1 ст.190; ч.2 ст. 15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, -
встановив:

ОСОБА_5 у січні-березні 2018 року, у м. Кам`янець-Подільському, діючи з єдиним умислом на заволодіння коштів потерпілого в сумі біля 16 тис. грн., з корисливою метою, під вигаданим приводом, нібито за сприяння у поверненні вилученого водійського посвідчення, шляхом обману заволодівала грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 . При цьому, створюючи умови для отримання коштів, ОСОБА_5 приводила потерпілого до адміністративних приміщень місцевої прокуратури та суду в м. Кам`янці-Подільському, біля яких потерпілий очікував, а ОСОБА_5 щоразу заходила до приміщення прокуратури чи суду та через декілька хвилин виходила, створюючи видимість передачі коштів службовим особам за вирішення проблем потерпілого. Проте, ОСОБА_5 наміру передавати будь-кому грошові кошти не мала і не передавала, а з службовими особами прокуратури і суду не зустрічалась.

Так, ОСОБА_5 29 січня 2018 року, о 9 год. біля магазину «АТБ» по вул.Героїв Небесної Сотні, 26 в м. Кам`янці-Подільському, зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом, нібито передачі коштів працівникам місцевої прокуратури, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3000 грн.

Продовжуючи шахрайські дії об`єднані єдиним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння грішми потерпілого, ОСОБА_5 у аналогічний спосіб, 30 січня 2018 року в першій половині дня, по АДРЕСА_2 , зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом, нібито передачі коштів працівникам місцевої прокуратури, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3000 грн.

Продовжуючи шахрайські дії, ОСОБА_5 у аналогічний спосіб 31 січня 2018 року о 9 год., по вул. Героїв Небесної Сотні, 24 в м. Кам`янець-Подільському, біля під`їзду, зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом, нібито для передачі коштів працівникам міськрайонного суду, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1500 грн.

Продовжуючи шахрайські дії, ОСОБА_5 , у аналогічний спосіб, 1 лютого 2018 року близько 10 год. біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом, нібито для передачі коштів працівникам суду, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1500 грн.

Продовжуючи шахрайські дії, ОСОБА_5 , у аналогічний спосіб, 8 лютого 2018 року близько 9 годин біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом, нібито для передачі коштів працівникам прокуратури, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 2000 грн.

Продовжуючи шахрайські дії, ОСОБА_5 , у аналогічний спосіб, 23 лютого 2018 року близько 9 годин біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом нібито для передачі коштів працівникам прокуратури, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3000 грн.

Продовжуючи шахрайські дії, ОСОБА_5 , у аналогічний спосіб, 05 березня 2018 року близько 9 год. навпроти залізничного вокзалу, що по вул.Привокзальна,1 в м. Кам`янець-Подільському, зустрілась з потерпілим ОСОБА_4 , якого обманула і під вигаданим приводом нібито для передачі коштів працівникам прокуратури, шляхом обману, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 2000 грн.

Всього, ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння грішми потерпілого, у січні-березні 2018 року, у м.Кам`янець-Подільському, шляхом обману, під вигаданим приводом нібито для передачі коштів працівникам прокуратури і суду, отримала і заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 16 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 вину за ч.1 ст. 190 КК України визнала повністю. Вину ст. 369 КК України ОСОБА_5 заперечила. Обвинувачена дала показання про те, що за вказаних вище обставин отримувала у потерпілого кошти, проте ні наміру ні змоги передати їх працівникам прокуратури чи суду не мала. ОСОБА_4 вечором коли в нього вилучили водійське посвідчення зателефонував до неї і домовився про зустріч. При зустрічі він розповів, що його зупинили працівники поліції біля магазину «Делікатеси» і склали відносно нього адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, він попросив допомогти на що вона погодилася. У прокуратурі вона знає заступника керівника місцевої прокуратури ОСОБА_8 , але ніколи за ОСОБА_4 їй не розповідала і не просила. Суддю ОСОБА_9 вона не знає і ніколи з ним не зустрічалась. Отримуючи кошти від потерпілого, їй не було відомо хто з суддів розглядає справу щодо ОСОБА_4 . І тільки зі слів ОСОБА_4 їй стало відомо, що суддя ОСОБА_9 вже притягнув до відповідальності потерпілого за ч.1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення на нього. Гроші у потерпілого вона брала частинами, щоденно по дві, три тисячі і всього отримала від нього 16 тисяч гривень. Обіцяла, що йому допоможе, але не говорила, що буде давати хабарі. Вона не мала наміру домовлятися з суддею чи прокурором, оскільки такої змоги не було, так як суддю вона не знала, а з працівником прокуратури про це не розмовляла. Створюючи умови для заволодіння коштів у потерпілого, вона заходила в приміщення прокуратури стояла на першому поверсі і виходила. Також, вона заходила в приміщення суду по вул. Шевченка, приходила і виходила іншими дверима з двору суду. Довідавшись від потерпілого, що його засуджено і накладено стягнення, вона продовжила отримувати у нього кошти нібито за повернення посвідчення водія. Пізніше вона зізналася потерпілому, що обманула його і не мала наміру гроші нікому передавати. Злочин вчинила в зв`язку з складним матеріальним становищем.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що в січні 2018 року поліцейські склали щодо нього протокол за ст. 130 КУпАП через керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`янінні. Про складення протоколу він розповів ОСОБА_10 , обвинувачена пообіцяла за окрему плату допомогти йому повернути водійське посвідчення. Упродовж січня березня 2018 року по вул. Героїв Небесної Сотні та по вул.Привокзальній він добровільно передавав ОСОБА_5 по 2- 3 тисячі грн. Для цього гроші він позичав, його мати оформляла кредит. ОСОБА_10 говорила йому, що йде в прокуратуру, поліцію та в суд вирішувати його проблеми. Прізвищ до кого вона ходила вона йому не називала, але в адмінбудівлі прокуратури та суду вона заходила. Проте, що вона передає хабарі вона не говорила. Після того, як суд виніс постанову про накладення на нього стягнення за ч.1ст.130 КУпАП 10200 грн. штрафу та 1 рік позбавлення права керувати транспортними засобами, він зрозумів, що ОСОБА_5 обманює його і не збиралась повернути йому кошти, а тому літом 2018 року він звернувся в поліцію з заявою про вчинення злочину. Будь-яких претензій до обвинуваченої потерпілий не мав, оскільки вона в ході судового розгляду добровільно повернула 16 тис. грн.

Свідок ОСОБА_8 , заступник керівника місцевої прокуратури, підтвердила в судовому засіданні, що приблизно в січні-лютому 2018 року ОСОБА_5 , з якою знайомі близько 10 років, але знаходяться не дуже в близьких відносинах прийшла в її робочий кабінет і почала розповідати про життя і роботу, розмова тривала приблизно 5-10 хв., під час розмови про потерпілого ОСОБА_4 обвинувачена нічого не говорила. Через один - два тижні ОСОБА_11 знову заходила до неї в робочий кабінет і знову розмовляла про своє життя. Про вирішення питання в суді до неї обвинувачена не зверталася і повноважень та впливу на розгляд протоколів у суді за ст.130 КУпАП органи прокуратури не мають, а тому в будь-якому випадку допомогти вона не могла і розмови про це не було. Про обставини справи вона дізналася від слідчих, які допитували її.

Свідок ОСОБА_12 , підтвердила в судовому засіданні, що на початку 2018 року її син ОСОБА_4 , повідомив, що в нього працівники поліції вилучили посвідчення водія. Для повернення посвідчення водія син позичав у неї гроші. Вона позичила гроші сину декілька разів кошти в сумі біля 5 тис.грн., а також знає, що кошти передавались ОСОБА_5 , одного разу особисто була присутня при передачі 1500 грн. обвинуваченій. Також свідок підтвердила, що оформляла кредит для того, щоб дати синові кошти. ОСОБА_12 у суді стверджувала, що позичала сину кошти для того, щоб він міг сплатити штраф і повернути вилучене посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_13 , підтвердив в судовому засіданні, що у січні 2018 року позичив своєму сусіду ОСОБА_4 2000 грн., оскільки у нього вилучили посвідчення водія. Інших обставин справи свідку не відомо.

Протоколом слідчого експерименту з потерпілим зафіксовано обставини передачі ОСОБА_14 коштів для ОСОБА_5 , при цьому потерпілий розповів про зустрічі з обвинуваченою та передачу їй грошових коштів, обставини за яких ОСОБА_5 створювала видимість вирішення його проблем в прокуратурі та суді. (т.1 м.д.с.а.с. 74-75).

Заявою потерпілого ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 29 березня 2018 року доведено, що потерпілий повідомив органи поліції про злочини. У заяві потерпілий вказав, що 21 лютого 2018 року щодо нього була винесена постанова суду за ст.130 КУпАП про позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік та накладено штраф 10200 грн. ОСОБА_5 пообіцяла вирішити його проблему за 24 тис. грн. через органи прокуратури, проте, обманула його і заволоділа його коштами. Тобто, потерпілий прямо вказував, що ОСОБА_5 вчинила шахрайські дії. (т.1 м.д.с.а.с.15).

З копії постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено стягнення згідно санкції. За обставинами адміністративного правопорушення, ОСОБА_4 27 січня 2018 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (1,2%0) , який зафіксований в медичному закладі (т.1 м.д.с.а.с. 26).

З договору споживчого кредиту від 22 лютого 2018 року слідує, що потерпілий ОСОБА_4 отримував у фінансових установах кошти, які як слідує з його пояснень, передавав ОСОБА_5 (т.1а.с.48-51).

З картки обліку адміністративних правопорушень слідує, що посвідчення водія у ОСОБА_4 було вилучено 27 січня 2018 року, тоді ж було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. (т.1а.с.66).

Наведені вище докази підтверджують вину ОСОБА_5 за ч.1 ст. 190 КК України.

Показання свідка ОСОБА_15 є неналежними доказами, адже цьому свідку нічого не було відомо про обставини справи.

Одночасно, прокурор обвинувачував ОСОБА_5 у тому, що вона при описаних вище обставинах вчинила замах до підбурювання на давання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище. Так, ОСОБА_5 обвинувачували в тому, що вона 29, 30, 31 січня, 1,8, 23 лютого, 5 березня 2018 року, в м. Кам`янець- Подільському, зустрічалась з потерпілим ОСОБА_4 , де з корисливих мотивів, повідомивши потерпілому щоразу неправдиву інформацію про те, що за грошові кошти, які вона передасть заступнику керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та працівникам суду, можна вирішити питання про не притягнення ОСОБА_4 , до адміністративної відповідальності та повернути йому посвідчення водія, створила в останнього переконання обов`язковості передачі грошових коштів службовій особі, чим підбурила ОСОБА_4 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, після чого, отримувала від ОСОБА_4 щоразу грошові кошти по 1,5-3 тис. грн.., всього на суму 16 тис. грн., якими розпоряджалась на власний розсуд, оскільки наміру передавати вказані кошти будь-кому не мала. При цьому, за пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_5 29 січня 2018 року отримала від потерпілого 3 тис. грн., 30 січня - 3000 грн.; 31 січня - 1500 грн.; 1 лютого - 1500 грн.; 8 лютого - 2000 грн.; 23 лютого - 3000 грн.; 5 березня 2018 року - 2000 грн. Викладене кваліфіковане прокурором, як закінчений замах на підбурення ОСОБА_4 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.15 ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України.
Разом з тим, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад вказаного злочину з наступних підстав. Згідно ст. 369 КК України, кримінально караним є діяння, які полягають у пропозиції чи обіцянці службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища ( а у випадку зазначеному у акті, ще й за кваліфікубчою ознакою - якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище). Згідно п.3 примітки до ст. 354 КК України, під пропозицією у статтях 354, 368, 368-3-370 слід розуміти висловлення працівнику підприємства, установи чи організації, особі, яка надає публічні послуги, або службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди, а під обіцянкою - висловлення такого наміру з повідомленням про час, місце, спосіб надання неправомірної вигоди.

Прокурор не звернув увагу, що надання неправомірної вигоди це її передавання службовій особі, при цьому, способи можуть бути різними безпосередньо, через посередника, поштою, переказом грошей на банківський рахунок тощо і на кваліфікацію ці способи не впливають. За суттю об`єктивна сторона даного злочину вичерпується самим лише фактом пропозиції, обіцянки надати неправомірну вигоду або надання такої вигоди. Передбачений ст. 369 КК України злочин є закінченим з моменту, коли винний лише запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди (формальний склад). При цьому, питання про кваліфікацію дій особи потрібно вирішувати з урахуванням спрямованості умислу і зважаючи на те, в чиїх інтересах, на чиїй стороні і за чиєю ініціативою він діяв того, хто пропонував, обіцяв або надавав неправомірну вигоду, чи того, хто прийняв пропозицію, обіцянку або одержав таку вигоду.

За доведеними у суді обставинами ОСОБА_5 не вчинила жодних дій описаних у диспозиції ст.369 КК України, за пред`явленим обвинуваченням, згідно обвинувального акту і формулювання обвинувачення ОСОБА_5 і не мала наміру пропонувати, обіцяти чи надавати службовим особам прокуратури і суду неправомірну вигоду. Її дії були спрямовані виключно на заволодіння коштами потерпілого, шляхом обману. ОСОБА_5 не посягала на суспільні відносини, що забезпечують правильну (належну) діяльність органів державної влади, а також їх службових осіб, у частині їх непідкупності та фінансування виключно у порядку, встановленому законодавством. Обвинувачена не пропонувала ні працівникам прокуратури ні працівникам суду неправомірної вигоди, вона використовувала знайомство з заступником керівника прокуратури виключно в цілях, щоб створити видимість впливової людини і шляхом обману заволодіти коштами потерпілого. Тобто, об`єктом її посягання була чужа власність кошти потерпілого, а не суспільні відносини, що забезпечують правильну (належну) діяльність органів державної влади.

Допитані у суді свідки, потерпілий та обвинувачена стверджували, що ОСОБА_5 нікому не пропонувала і не обіцяла неправомірну вигоду, сама ж обвинувачена зізналася, що діяла виключно з корисливою метою, щоб заволодіти коштами потерпілого. ОСОБА_5 , як слідує з матеріалів кримінального провадження, отримувала кошти в потерпілого як до розгляду справи в суді так і після 21 лютого 2018 року - судового розгляду протоколу (23 лютого та 5 березня 2018 року), що свідчить про те, що вона вчиняла виключно шахрайські дії, незважаючи на те, що рішення суду вже було прийнято, отже, вона не спілкувалась з службовими особами прокуратури і суду, продовжувала обманювати потерпілого. Про заволодіння коштами шляхом обману свідчить і той факт, що обвинувачена , створюючи видимість вирішення питання потерпілого, заходила до установи місцевої прокуратури, яка не має ніяких повноважень щодо складення протоколу та впливу на результати його розгляду в суді, адже прокурори не приймають участі в судовому розгляді вказаної категорії справ, вони не погоджують процесуальних дій при складенні протоколу. Про вчинення шахрайства, а не службового злочину, свідчить і той факт, що ОСОБА_5 , створюючи видимість вирішення проблеми приводила потерпілого до приміщення суду по вул. Шевченка, в той час, коли протокол, перебував на розгляді у судді, кабінет якого розміщений по вул. Драй Хмари. Отже, ОСОБА_5 не знала, хто з суддів розглядає справу потерпілого, її свідомістю охоплювались дії спрямовані на заволодіння коштами потерпілого.

Обвинувачена не мала наміру передавати будь-кому неправомірну вигоду, про це свідчить і протокол складений за результатами здійснення негласної слідчо-розшукової дії з відео додатком. Переглянутим у суді відеозаписом встановлено, що ОСОБА_5 при спілкуванні з потерпілим зізналась йому, що кошти нікому в прокуратурі і суді не передавала і не пропонувала, до службових осіб з пропозицією чи обіцянкою не зверталась, гроші потерпілого привласнила і використала на лікування матері (т.1 м.д.с.а.с. 119-124).

ОСОБА_4 у суді спростував таке обвинувачення прокурора, потерпілий стверджував, що він не знав кому ОСОБА_10 мала передавати кошти. Свідок ОСОБА_8 також спростувала обвинувачення, вона стверджувала, що ОСОБА_5 з пропозицією і обіцянкою передати неправомірну вигоду від ОСОБА_4 до неї ніколи не зверталась. Сама ж ОСОБА_10 стверджувала, що суддю ОСОБА_9 , який розглянув протокол вона не знала і не знайома з ним. Прокурор не надав жодних доказів того, що ОСОБА_5 пропонувала працівникам прокуратури чи суду неправомірну вигоду від ОСОБА_4 .

Обвинувачення прокурора в цій частин нелогічне, його формулювання викладене аналогічно як і шахрайство, в той час прокурор не дає жодної правової оцінки і кваліфікації діям ОСОБА_4 , який нібито свідомо передавав неправомірну вигоду службовим особам через ОСОБА_5 .

Зазначене вище спростовує доводи обвинувачення і свідчить про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину передбаченого ч.2ст.15 ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України, а тому її слід виправдати в цій частині обвинувачення всилу вимог ч.7 ст.284, ч.1 п.3 ст.373 КПК України.

Розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення і доведеного в суді, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості. Вона посягнула на чужу власність, шляхом обману заволоділа чималою сумою коштів потерпілого.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
ОСОБА_5 позитивно характеризується, вона вперше притягується до відповідальності, утримує дитину 2012 р.н., пристарілу і тяжкохвору матір, на обліках не перебуває. Згідно досудової доповіді орану пробації, ОСОБА_5 не становить небезпеки для суспільства, є середній ризик ймовірного вчинення повторного злочину.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в період збігу тяжких особистих, сімейних обставин (важке матеріальне становище, вагітність яка закінчилась втратою дитини, психічна хвороба матері) та добровільне і повне відшкодування завданих збитків потерпілому.
З врахуванням тяжкості злочинів, особи винної, позитивної характеристики за місцем проживання обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліках не перебуває, наявність на утриманні малолітньої дитини та хворої матері, суд вважає призначити обвинуваченій остаточне покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, оскільки саме таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.
Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 визнати невинуватою та виправдати за ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, на підставі п.3 ч.1ст.373 КПК України за не доведеністю, що в її діянні є склад зазначеного кримінального правопорушення.

Речові докази: відеодиск проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 та флеш-карту № 105 від 26 вересня 2018 року, зберігати в матеріалах справи ( т.1 м.д.с.а.с. 76, 122).

Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.
Суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1