Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/7889/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні №0000634 ОСОБА_5 на порушення його прав при утриманні в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні №0000634 ОСОБА_5 звернулись до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України на порушення його прав при утриманні в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор, в якій просили зобов`язати сторону обвинувачення, Державну установу Миколаївський слідчий ізолятор, філію Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_5 на доступ до отримання належної медичної допомоги, а також зобов`язати останніх забезпечити продовження стаціонарного лікування ОСОБА_5 .
В обґрунтування скарги вказали, що ОСОБА_5 з дати винесення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.12.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні №1 з діагнозом: цукровий діабет I типу, важка форма, в стадії декомпенсації. Кетоациодоз, після чого, незважаючи на відсутність рішення особистого лікаря про його виписку з лікувального закладу, незаконно, з порушенням його права на отримання медичної допомоги, був поміщений до Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор. Отримані захисниками відповіді на адвокатські запити підтверджують те, що стан ОСОБА_5 залишається тяжким, а його лікування можливе лише в умовах стаціонару. Так, відповідно до змісту довідки №1225 від 09.12.2019 року за підписом директора КНП ММР Міська лікарня №1 ОСОБА_6 , станом на 09.12.2019 року стан хворого ОСОБА_5 важкий, залишився підвищений рівень глікемії, ацитонурія. ОСОБА_5 може утримуватись в СІЗО, якщо будуть дотримані всі умови, а саме: контроль рівня глікемії не менш 5-7 разів на добу; інсулінотерапія: застосування медичних препаратів Епайдра 10-10-10 од., під наглядом глікемії; Тресіба 20 од., під наглядом глікемії; дегідратаційна терапія; дієтичне харчування; враховуючи ацитонурію лужне пиття. Регідрон. Крім того, стороною захисту отримано дані про те, що несвоєчасне надання необхідної медичної допомоги, а саме введення інсуліну без контролю рівня глікемії призводить до декомпенсації цукру крові, як пониження - гіпоглікемії, яка сприяє розвитку діабетичного кетоацитозу та коми. Несвоєчасне надання невідкладної медичної допомоги призводить до смерті хворого. Окрім того, щоб уникнути загрози життю пацієнта, хворого на цукровий діабет, потрібно дотримуватись режиму спеціалізованого харчування (дієтичний стіл №9) та розрахунок вуглеводів до кількості інсуліну короткої дії, режиму інсулінотерапії, вимірюванні рівня цукру не менш 5-7 разів на добу, рівня кетону у сечі щоденно. Будь-яке нервове потрясіння призводить до підвищення рівня цукру в крові, розвитку кетоацитозу.
12.12.2019 року стороною захисту отримано відповідь начальника філії Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області ОСОБА_7 , з якої вбачається, що в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор відсутні необхідні медичні препарати для лікування ОСОБА_5 , а також відсутня можливість поміщення його у СІЗО у зв`язку з відсутністю компенсованої стадії наявної у ОСОБА_5 хвороби. Незважаючи на це, вже 13.12.2019 року стороною обвинувачення вчинено спробу незаконно позбавити підозрюваного ОСОБА_5 права на належну медичну допомогу та помістити його до СІЗО, яка зазнала невдачі лише внаслідок принципової позиції медичного персоналу цієї установи.
16.12.2019 року сторона захисту повторно звернулась до лікарні та отримала відповідь на свій запит, в якій директор КНП ММР Міська лікарня №1 ОСОБА_6 вказала, що хворий ОСОБА_5 , який хворіє на цукровий діабет І типу, з дитинства отримує за бюджетні кошти аналоги інсуліну (Епайдра, Трисіба) на весь період лікування. Інсуліни вітчизняного виробництва, наявні в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор хворому не показані, їх призначення призведе до погіршення стану. Одночасно лікар повідомила, що станом на 16.12.2019 року хворий ОСОБА_5 компенсації на цукровий діабет не має.
Незважаючи на підтверджену документально неможливість надання належної медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах СІЗО, відому стороні обвинувачення вірогідність погіршення його стану та можливе настання смерті, останнього незаконно поміщено до Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор, чим порушено його право, гарантоване Конституцією України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод.
В судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності.
Слідчий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Як було встановлено, в провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000634 від 07.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
07.12.2019 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
09.12.2019 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 04 лютого 2020 року включно. На вказану ухвалу стороною захисту подано апеляційну скаргу, яка на теперішній час перебуває на розгляді Миколаївського апеляційного суду.
З поданої скарги вбачається, що з дати винесення ухвали до 16.12.2019 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні №1, після чого, незважаючи на відсутність рішення особистого лікаря про його виписку з лікувального закладу, був поміщений до Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор. Вказане, на думку сторони захисту, свідчить про порушення права ОСОБА_5 на отримання медичної допомоги та є підставою для звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України.
18.12.2019 року на електронну пошту Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов лист начальника Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор ОСОБА_9 №20/1.5-14325 про те, що 17.12.2019 року о 23 год. 29 хв. ОСОБА_5 було госпіталізовано до ендокринологічного відділення Миколаївської міської лікарні №1.
За такого, порушене право ОСОБА_5 на доступ до отримання належної медичної допомоги було поновлено стороною обвинувачення, Державною установою Миколаївський слідчий ізолятор та філією Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області. Вказане свідчить про відсутність у слідчого судді підстав для втручання в порядку судового контролю з метою захисту прав людини.
З урахуванням викладеного, оскільки на момент розгляду скарги встановлено, що права особи, яка тримається під вартою, додержуються, вважаю необхідним у задоволенні скарги відмовити.
Керуючись ст.ст. 3, 206, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10