УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2020 Справа №607/13999/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

та захисника адвоката ОСОБА_5

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 03 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 03 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу останній, не зменшились. Зокрема, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому з огляду на санкцію статті обвинувачення, вона зможе переховуватися від суду, а також зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, натомість заявила клопотання про зміну запобіжного заходу її підзахисній на цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що для запобігання ризикам, на які вказує прокурор, достатнім буде більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника та просить змінити їй запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , думку обвинуваченої, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 слід відмовити за недоведеністю обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, а клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт слід задовольнити з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2019 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому останній неодноразово продовжувався через наявність ризиків, які продовжували існувати, зокрема 28 лютого 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 28 квітня 2020 року.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 вказує на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме ризиків того, що обвинувачена зможе переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України від 17 жовтня 2013 року зазначено, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове увязнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova).

Також слід зауважити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Обґрунтовуючи наявність ризиків, що визначають доцільність продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку тримання під вартою, прокурор обмежився лише переліком законодавчих підстав для його продовження, водночас не довів неможливість застосування інших більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього прокурором не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В той же час, розглядаючи клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати на даний час, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних даних, які обґрунтовують підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, суд вважає, що запобігти ризикам, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на які у клопотанні про продовження його строку посилається прокурор - зможе і більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, однак лише сама тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків, які продовжують існувати, не може бути достатньою і самостійною підставою для законності тримання особи під вартою, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції, відповідно до яких заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Таким чином, вирішуючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, де викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Також під час розгляду клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій, судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме ризики того, що обвинувачена зможе переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак існування зазначених ризиків не виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 та не можуть бути підставою для подальшого втручання у право особи на свободу. Крім того в судовому засіданні не встановлено, що запобігти вказаним ризикам зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому суд, зважаючи на наявність в обвинуваченої місця постійного проживання АДРЕСА_1 , приходить до переконання про необхідність застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, який буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та зможе забезпечити виконання обвинуваченої покладених на неї процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом є цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинувачену ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слід задовольнити та змінити раніше застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченої та тяжкості пред`явленого їй обвинувачення, при цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час, на думку суду, не зможе запобігти наявним ризикам.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст. ст. 331, 369, ч. 1, 2 ст. 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Змінити раніше застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; носити засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 до 00 год. 00 хв. 23 червня 2020 року.

Після оголошення ухвали негайно доставити обвинувачену ОСОБА_4 до місця її проживання і звільнити з-під варти.

Судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 03 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відкласти на 11.00 год. 19 травня 2020 року.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт передати на виконання та контролю за поведінкою обвинуваченої в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , її захиснику та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1