ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№646/4534/19 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/632/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.03.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджено:

- за ч.1 ст.358 КК України, на 1 рік обмеження волі;
- за ч.4 ст.358 КК України, на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання - 1 рік 6 місяців обмеження волі.
Відповідно до ст.71 КК України, х урахуванням вимог п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року та визначено остаточне покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 02 жовтня 2018 року приблизно о 04 годин 50 хвилин ОСОБА_7 рухаючись у м. Харкові по вул. Сумській, буд. 128-В на автомобілі Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_1 був зупинений співробітниками УПП ДПП в Харківській області за порушення правил дорожнього руху.
У ході перевірки документів та спілкування з останнім було встановлено, що ОСОБА_7 знаходиться з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_7 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився та за результатами огляду було встановлено стан наркотичного сп`яніння.
На підставі цього відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Одночасно, на підставі ст. 265-1 КУпАП співробітниками УПП ДПП в Харківській області було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 та останньому видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 02.10.2018, яке видається не більше ніж на три місяці, до набрання законної сили постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, яке набрало законної сили 24.11.2018.

У подальшому, 14 березня 2019 року близько 09-30 год., ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі Daewoo Lanos з н.з. НОМЕР_4 яким володіє на праві користування, був зупинений співробітниками УПП ДПП в Харківській області за порушення правил дорожнього руху, а саме, п. 11.4 ПДР України, а саме виїзд на бік дороги зустрічного руху. В ході перевірки документів на право керування транспортним засобом, що відбувалася поблизу будинку №17 по пров. Подольському в м. Харків, ОСОБА_7 , маючи намір спрямований на використання завідомо підробленого документу, діючи умисно, достовірно знаючи, що на підставі постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2018 був позбавлений спеціального права керування транспортним засобом на 1 рік, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою підтвердження його права на керування транспортним засобом, пред`явив співробітникам поліції тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами НОМЕР_3 , видане 20.12.2018, з явними ознаками підробки дати видачі вказаного дозволу.

Окрім цього, ОСОБА_7 на початку січня 2019 року, точні дата та час не встановлені, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно змінив первинний зміст офіційного документа, а саме тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом серія НОМЕР_3 шляхом підчистки та внесення рукописних записів на лицьовому боці в рядку "Видане" в місці розташування цифр "20 12" рукописного запису "20 12 18" раніш мали місце інші рукописні записи, які були видалені шляхом підчистки, після чого на їх місці були виконані наявні рукописні записи, цифри «18» рукописного запису «20 12 18» в рядку «Видане» були обведені.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні йому покарання не врахував, що в нього на утриманні перебуває мати інвалід, яка є особою пенсійного віку, а також не в повному обсязі врахував його щире каяття. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, а також досудову доповідь працівників пробації, оцінка якої виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та неможливість виправлення без позбавлення або обмеження волі.

Суд також взяв до уваги щире каяття ОСОБА_7 , визнавши його пом`якшуючою покарання обставиною, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив йому покарання у виді обмеження волі у межах, у розмірах, ближче до мінімальних, передбачених у санкціях ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, знову вчинив два умисних злочини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому остаточного покарання за правилами ст.71 КК України у виді і розмірі, який колегія суддів вважає необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить у скарзі обвинувачений, не вбачає.

Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього мати пенсійного віку - інваліда третьої групи, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: