Справа №577/5163/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/441/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми та в режимі відеоконференції з приміщення Конотопського міськрайонного суду Сумської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк не більше 60 днів з моменту його застосування. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 27 січня 2020 року.

25 лютого 2020 року до суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 .

По вказаним апеляційним скаргам було відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд на 21 травня 2020 року.

Разом з тим, як в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 так і в його клопотанні від 13 березня 2020 року заявлено про необхідність продовження обраного судом ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки вина обвинуваченого є повністю доведеною у вчинені повторного таємного викрадення майна. Крім того, прокурор зазначає, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим, даний злочин вчинив лише через 4 місяці після звільнення з Сумської ВК № 116, тобто після незначного проміжку часу, що минув після звільнення за відбуттям покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, що свідчить про стійке не бажання стати на шлях виправлення. Також, прокурор зазначає про відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи. На думку прокурора вище зазначені обставини є достатніми для висновку про наявність обґрунтованих ризиків переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення (п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Заслухавши думку учасників судового провадження, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав заявлене клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти нього, колегія суддів уважає, що строк тримання під вартою підлягає продовженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_7 призначено покарання у виді арешту на строк 5 місяців, до вступу вироку в законну силу обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не більше 60 днів з моменту його застосування.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений є раніше неодноразово судимою особою за злочини проти власності. Останній раз відбував покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та 3 липня 2019 року був звільнений, за відбуттям строку покарання і вже 5 жовтня 2019 року вчинив нове кримінальне правопорушення. Офіційно не працевлаштований. Під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати своє житло, у період часу з 18 год. 00 хв. по 07 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 був відсутній за місцем мешкання о 18 год. 38 хв. (а. к. п. 21).

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою враховуються вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні середньої тяжкості злочину, за вчинення якого йому за вироком суду було призначено вид та міру покарання яке необхідно відбувати реально, не має стійких соціальних зв`язків, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосування раніше обраного запобіжного заходу зможе запобігти ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 419 КПК України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 24 год. 17 травня 2020 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4