Справа № 573/590/20
Номер провадження 1-кп/573/111/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей Білопільської РДА ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 07 березня 2020 року за №0000159 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця смт Улянівка Білопільського району Сумської області, з повною середньою освітою, учня 2 курсу ДНЗ «Білопільське ВПУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 лютого 2020 року, близько 17 год., ОСОБА_4 перебував у гостях у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де також була і ОСОБА_8 .

У приміщенні кухні ОСОБА_8 на столі залишила свій мобільний телефон «Samsung G 360" модель «SM-G360HZWDSEK».

У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 скориставшись тим, що ОСОБА_8 вийшла з кімнати і ніхто за його діями не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон «Samsung G 360" модель «SM-G360HZWDSEK» вартістю 983 грн, що належав ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденими майном, яким розпорядився на свій розсуд.

Отже, зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Під час досудового розслідування 02 квітня 2020 року між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Потерпіла ОСОБА_8 надала письмову згоду на укладення зазначеної угоди.
02 квітня 2020 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою по визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні в обсязі підозри, зобов`язувався визнати її в обсязі підозри в судовому засіданні та зобов`язувався щиро покаятися у вчиненому діянні. Також угодою визначено покарання, яке повинен він понести, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , представник служби у справах дітей Білопільської РДА ОСОБА_6 теж просили затвердити зазначену вище угоду.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, направила заяву про проведення судового засідання без її участі, угоду про визнання винуватості підтримує і просить її затвердити.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 також не прибув у підготовче судове засідання, направив заяву про проведення засідання без його участі, просив затвердити угоду.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, виходячи із такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_8 надала письмову згоду на затвердження угоди про винуватість.

З урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, обставин, що пом`якшують йому покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який він має можливість заплатити, оскільки отримує стипендію та пенсію по втраті годувальника.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Оскільки на момент засудження ОСОБА_4 досяг повноліття, тому саме з нього підлягають стягненню в доход держави судові витрати за залучення експерта в сумі 471 грн 03 коп.
16 березня 2020 року слідчим суддею Білопільського районного суду накладений арешт на мобільний телефон «Samsung G 360" модель «SM-G360HZWDSEK», який необхідно скасувати, оскільки відпала в ньому потреба.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 473 - 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 квітня 2020 року між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 471 грн 03 коп. в доход держави.
Скасувати арешт на мобільний телефон «Samsung G 360" модель «SM-G360HZWDSEK», який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 16 березня 2020 року.

Речовий доказ - мобільний телефон «Samsung G 360" модель «SM-G360HZWDSEK», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити їй.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя