Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/169/20
УХВАЛА
06 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
обвинувачених: ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_12 і ОСОБА_17 -
ОСОБА_20 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_21 ,
ОСОБА_14 ОСОБА_22 ,
ОСОБА_15 ОСОБА_23 ,
ОСОБА_16 ОСОБА_24 ,
ОСОБА_18 ОСОБА_25 ,
ОСОБА_19 ОСОБА_26 ,
перекладача ОСОБА_27 ,
розглянувши заяву захисника ОСОБА_22 про відвід складу суддів та заяву захисника ОСОБА_20 про відвід судді ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції по кримінальному провадженню за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

06.02.2020 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_12 ОСОБА_20 заявив відвід судді ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_20 вказав, що 27.01.2020 року він, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подав клопотання про надання дозволу останньому перебувати під час судового засідання поза межами скляної кабіни. Того ж дня, в судовому засіданні вказане клопотання він обґрунтував і його підтримали інші захисники та обвинувачені. Суд, відклав розгляд заявленого клопотання з метою вислухати думки інших захисників, які здійснюють захист на постійній основі. Будь-яких клопотань щодо витребування доказів чи інших відомостей від учасників процесу не надходило та судом не ставилося на обговорення.

31.01.2020 року на початку судового засідання головуючий по справі - суддя ОСОБА_1 повідомив про надходження на запит суду інформації із Запорізького слідчого ізолятора щодо обвинуваченого ОСОБА_12 . Враховуючи, що такі документи не надавалися учасникам процесу, а лише були проголошені судом, ним була подана заява про ознайомлення з матеріалами справи.

04.02.2020 року під час ознайомлення було з`ясовано, що в матеріалах справи наявні документи: лист про надання відповіді, згідно якого суддю ОСОБА_1 повідомляють, що відсутня можливість та умови тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під час судових засідань поза межами спеціального обладнаного загородження зі скла; супровідний лист від 30.01.2020 року, до якого додано характеристику на ув`язненого ОСОБА_12 .

На думку захисника ОСОБА_20 , враховуючи відсутність клопотання від сторін кримінального провадження щодо витребування інформації щодо ОСОБА_12 , головуючий суддя ОСОБА_1 вийшов за межі своїх повноважень, чим поставив під сумнів свою безсторонність та неупередженість щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , а відтак не може у подальшому брати участь у даному кримінальному провадженню. Також, захисник вважає, що вказане порушення з боку судді ОСОБА_1 є істотним і таким, що перешкодить суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, яке в подальшому може бути скасоване.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав свого захисника, зазначивши, що дійсно в таких діях судді ОСОБА_1 проявляється певна неупередженість, тому він повністю підтримує відвід.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_20 , зазначаючи, що жодних дій, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_1 не виявлено. Запити до роти конвойної служби та слідчого ізолятору були здійсненні для прийняття рішення по клопотанню ОСОБА_20 , тому відсутні підстави щодо задоволення заяви про відвід.

Потерпілий ОСОБА_6 , представники потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підтримали думку прокурора та просили суд відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_20 .

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та захисники ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 підтримали заяву захисника ОСОБА_20 і просили суд задовольнити її.

Обвинувачений ОСОБА_19 та його захисник ОСОБА_26 зазначили, що відсутні підстави для відводу судді ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_23 залишив розгляд заяви захисника ОСОБА_20 на розсуд суду.

Також, 06.02.2020 року у судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_22 було заявлено відвід колегії суддів у складі: суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Обґрунтовуючи свою заяву, захисник зазначив, що у зв`язку з тим, що він подав клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження через його зайнятість в іншому процесі, 27.01.2020 року ухвалою колегії суддів у вказаному складі з метою надання ОСОБА_14 правової допомоги останньому було призначено захисника на окрему процесуальну дію з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізьких областях.

Підставою для призначення захисника став факт, що 27.01.2020 року у даному кримінальному провадженні заплановано судове засідання, на якому буде допитуватися обвинувачений ОСОБА_19 , та виходячи, що про вказану дату були попереджені усі учасники процесу, тому колегія суддів вирішила не відкладати розгляд кримінального провадження.

Проведення допиту одного із обвинувачених, на думку захисника, не є процесуальною дією, у проведенні якої є потреба через її невідкладність.

Таким чином, дії колегії суддів із намаганням провести судове засідання, у проведенні якого відсутня потреба, із залученням обвинуваченому ОСОБА_14 замість наявного - іншого захисника, порушують права обвинуваченого на захист, гарантовані кримінальним процесуальним законодавством України, та є такими, що свідчать про упередженість суддів в результатах справи. У зв`язку з чим, ОСОБА_22 заявляє відвід усьому складу колегії суддів.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав свого захисника, зазначивши, що дійсно в таких діях колегії суддів проявляється певна неупередженість, тому він повністю підтримує відвід.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_22 , зазначаючи, що жодних дій, які б свідчили про упередженість колегії суддів, не виявлено. Зазначений відвід сприяє лише затягуванню розгляду справи, а потерпілі, які чекають на рішення суду більше, ніж 2 роки не можу скористатися своїм правом на справедливий суд.

Потерпілий ОСОБА_6 , представники потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підтримали думку прокурора та просили суд відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_22 .

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та захисники ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 підтримали заяву захисника ОСОБА_22 і просили суд задовольнити її.

Обвинувачений ОСОБА_19 та його захисник ОСОБА_26 зазначили, що відсутні підстави для відводу колегії суддів, а захисник ОСОБА_23 залишив розгляд заяви захисника ОСОБА_22 на розсуд суду.

Розглянувши заяву захисника ОСОБА_20 про відвід судді ОСОБА_1 та заяву захисника ОСОБА_22 про відвід колегії суддів, заслухавши думки прокурора, потерпілого, представників потерпілих, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, шо безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості є, наприклад, висловлювання судді по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. З огляду на це ЄСПЛ наголосив на тому, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Встановлено, що 28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_28 , ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування до обвинувачених було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. У подальшому, обвинуваченим ОСОБА_28 і ОСОБА_19 було змінено взяття під варту на домашній арешт. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року, 01.11.2018 року, Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року, 21.02.2019 року, 18.04.2019 року, Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, 12.07.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 29.11.2019 року, 17.01.2020 року строки запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 продовжувалися до 07.11.2018 року, 31.12.2018 року, 25.02.2019 року, 21.04.2019 року, 16.06.2019 року, 13.08.2019 року, 10.09.2019 року, 10.10.2019 року, 03.12.2019 року, 28.01.2020 року та 16.03.2020 року, відповідно.

27.01.2020 року до канцелярії суду захисником ОСОБА_12 ОСОБА_20 було подано письмове клопотання про надання дозволу ОСОБА_12 перебувати під час судового засідання поза межами скляної кабіни. У судовому засіданні ОСОБА_20 підтримав своє клопотання.

Розгляд вказаного клопотання був відкладений на наступний судовий розгляд (31.01.2020 року) у зв`язку з відсутністю захисників обвинувачених ОСОБА_16 ОСОБА_24 та ОСОБА_14 ОСОБА_29 , які здійснюють захист на постійні основі. 27.01.2020 року захист вказаних обвинувачених здійснювали захисники по дорученню для надання безоплатної вторинної правової допомоги, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

З метою прийняття рішення по клопотанню ОСОБА_20 судом, за підписом головуючого судді ОСОБА_1 , був здійснений запит №333/4420/18/1159/20-2020 від 28.01.2020 року до командира роти конвойної служби ГУНП в Запорізькій області щодо надання інформації: чи є можливість та умови для тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під час судових засідань поза межами спеціально обладнаного загородження зі скла чи органічного скла, поряд із захисником у присутності осіб.

29.01.2020 року від командира конвойної служби ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_30 надійшла відповідь на вказаний запит, в якій містилася інформація про надзвичайні події за участі ОСОБА_12 та інших обвинувачених по цьому кримінальному провадженню, а саме: прояв непокори до конвоїрів Національної Гвардії України, і перебування обвинувачених у групі ризику та посиленої уваги.

30.01.2020 року з метою підтвердження або спростування вказаної інформації, судом, за підписом головуючого судді ОСОБА_1 , був здійснений запит №333/4420/18/01-21/23/20 начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» щодо надання інформації: чи були виявлені факти протиправної поведінки ОСОБА_12 та інших обвинувачених під час їх утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», чи порушується останніми дисципліна та правила утримання у слідчому ізоляторі.

31.01.2020 року до суду надійшла відповідь на вказаний запит за підписом начальника СІЗО ОСОБА_31 , а саме: супровідний лист та характеристика на ОСОБА_12 , в якій, зокрема було вказано, що останній з 06.05.2019 року перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до нападу та втечі з-під варти.

31.01.2020 року у судовому засіданні після отримання думок від усіх учасників процесу, колегія суддів прийняла рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_12 перебувати під час судового засідання поза межами скляної кабіни, у т.ч., враховуючи інформацію, отриману від командира роти конвойної служби та начальника СІЗО.

Відповідно до ст.321 КПК України головуючий у судовому засіданні спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, керує ходом судового засідання та вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії», безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду.

Вищевказані запити до командира роти конвойної служби ГУНП в Запорізькій області та начальника СІЗО були направлені лише з метою вирішення клопотання захисника ОСОБА_20 і є діями суду щодо забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а також вживання необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку та безпеки.

Запити були підписані головуючим суддею, так як вони не відносяться до судових рішень у розумінні вимог ст.369 КПК України.

В даному випадку направлення запитів з метою вирішення клопотання захисника, а також для забезпечення у судовому засіданні належного порядку та безпеки, неможливо визнати як упередженість судді. Інших обставин та причин, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_1 захисник ОСОБА_20 та обвинувачений ОСОБА_12 у своїй заяві та під час судового розгляду, не навели. Таким чином, під час перевірки не були встановлені факти наявності упередженості судді для відсторонення його від провадження.

Отже, заявлений відвід судді ОСОБА_1 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, що передбачені КПК України. Аналіз доводів заяви про відвід судді ґрунтується на суб`єктивних переконаннях захисника ОСОБА_20 та не містить підстав відводу, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України.

За таких обставин заява про відвід судді ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Стосовно заяви про відвід захисника ОСОБА_22 .

Зранку 27.01.2020 року на телефон секретаря судового засідання надійшло клопотання захисника ОСОБА_14 ОСОБА_22 стосовно того, що він не має змоги бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2020 року, так як в Одеському апеляційному суді призначено розгляд його апеляційної скарги на ухвалу про застосування тимчасового арешту громадянину Білорусії ОСОБА_32 . Тому, захисник просить визнати його неявку до суду поважною та відкласти розгляд кримінального провадження на 31.01.2020 року.

Ухвалою колегії суддів у складі: суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було прийнято рішення про залучення для участі у кримінальному провадженні на окрему процесуальну дію допит обвинуваченого ОСОБА_19 захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізьких областях.

Вказане рішення було прийняте, виходячи з розумних строків кримінального провадження: так як обвинувачені з грудня 2017 року утримуються під вартою; судовий розгляд не може розпочатися з різних причин, у т.ч. неявки окремих захисників у судові засідання, вже досить тривалий час; дати судових засідань були узгоджені з усіма учасниками судового провадження до червня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_14 обвинувачується в особливо тяжких та тяжких злочинах, тому у кожному судовому засіданні участь його захисника є обов`язковою.

Статтею 53 КПК України регламентовано залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії.

Під час проведення окремої процесуальної дії, відповідно до ч.3ст.53 КПК України, захисник має ті самі права й обов`язки, що й захисник, який здійснює захист протягом кримінального провадження (див. коментар до статей 42,46 КПК). Таке правило обумовлюється єдністю процесуального статусу захисника у кримінальному провадженні, а тому й не може бути ніяких розбіжностей у визначенні обсягу його процесуальних прав залежно від того, чи постійно він бере участь у кримінальному провадженні, чи його роль є епізодичною.

У даному випадку його участь слід розглядати не тільки як гарантію забезпечення права обвинуваченого на захист, а як гарантію здійснення кримінального провадження в цілому, адже без його участі в окремих випадках неможливим є подальший рух самого кримінального провадження.

Тому, захисник для обвинуваченого ОСОБА_14 був залучений ухвалою суду і для вирішення можливих клопотань з боку учасників провадження щодо руху кримінального провадження.

27.01.2020 року після отримання відповіді від обвинуваченого ОСОБА_14 щодо незгоди допитувати обвинуваченого ОСОБА_19 без участі захисника ОСОБА_22 , суд прийняв рішення про відкладення судового розгляду на 31.01.2020 року.

В даному випадку залучення захисника для обвинуваченого ОСОБА_14 з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізьких областях неможливо визнати як упередженість колегії суддів у складі: суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інших обставин та причин, які б свідчили про упередженість вказаної колегії суддів захисник ОСОБА_22 у своїй заяві та під час судового розгляду не навів. Таким чином, під час перевірки не були встановлені факти наявності упередженості колегії суддів для відсторонення їх від провадження.

Отже, заявлений відвід колегії суддів у складі: суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів, що передбачені КПК України. Аналіз доводів заяви про відвід колегії суддів ґрунтується на суб`єктивних переконаннях захисника ОСОБА_22 та не містить підстав відводу, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України.

За таких обставин заява ОСОБА_22 про відвід колегії суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 53, 75, 76, 80-81, 321, 369, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_22 про відвід колегії суддів у складі суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.
У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_20 про відвід суді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.02.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3