Справа № 137/77/16-к
Провадження №1-кп/132/67/20
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
14.02.2020р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 20.11.2015р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Садове Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, інваліда 2-ої групи, раніше судимого: 14.06.2012р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.2015р. звільненого від відбування призначеного покарання умовно-достроково, невідбутий термін склав 1 рік 3 місяці 12 днів; 10.09.2019р. Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі; 27.12.2019р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 будучі судимим 14.06.2012р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, та на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.2015р. звільненим від відбування призначеного покарання умовно-достроково на строк 1 рік 3 місяці 12 днів, на шлях виправлення не став та під час невідбутого покарання вчинив новий умисний злочин. Так, 19.11.2015р. приблизно о 17год.00хв. ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з метою крадіжки чужого майна, на власній гужовій повозці приїхав до домогосподарства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де поряд із тильним входом до даного домогосподарства залишив гужову повозку, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, через незачинені двері проник до житлового будинку, звідки викрав 10 полімерних ящиків із плодами грецьких горіхів загальною вагою 70кг., вартість яких згідно довідки, виданої Літинським центральним ринком, становить 1400грн. Викрадені плоди горіхів ОСОБА_8 того ж дня збув ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , за якою 21.11.2015р. частину плодів горіхів та полімерних ящиків було вилучено працівниками поліції. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1400грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно таємно викрав 10 полімерних ящиків із плодами грецьких горіхів, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження здійснити за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить до останнього застосувати покарання згідно діючого законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, раніше судимий 14.06.2012р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.2015р. звільнений від відбування призначеного покарання умовно-достроково на строк 1 рік 3 місяці 12 днів; 10.09.2019р. Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі; 27.12.2019р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, згідно характеризуючих даних характеризується із задовільної сторони, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є рецидив злочинів.

Суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, із застосуванням ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Речові докази, вилучені відповідно до постанов заступника начальника СВ Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 21.11.2015р. та від 11.12.2015р., в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме 38кг. плодів горіхів, 3 полімерні ящики, гужову повозку повернути законним володільцям; 9 плодів горіхів знищити; 2 фотознімки слідів шин залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно частини 2 статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Витрати на залучення експерта згідно висновку експерта № 621-Т від 09.12.2015р. у розмірі 491,04грн., підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004р. «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 14.02.2020р., то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Літинського районного суду Вінницької області від 27.12.2019р., призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк відбування покарання, частину відбутого покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 27.12.2019р., за період з 27.12.2019р. до дня ухвалення даного вироку 14.02.2020р.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати до покарання призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 14.06.2012р., та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 за даним вироком, обчислювати з дня ухвалення цього вироку, тобто з 14.02.2020р.

Витрати на залучення експерта згідно висновку експерта № 621-Т від 09.12.2015р. у розмірі 491,04грн., стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Речові докази, вилучені відповідно до постанов заступника начальника СВ Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 21.11.2015р. та від 11.12.2015р., в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме 38кг. плодів горіхів, 3 полімерні ящики, гужову повозку повернути законним володільцям; 9 плодів горіхів знищити; 2 фотознімки слідів шин залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в передбаченому законом порядку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя: