Справа №635/1845/20
Провадження по справі № 1-в/635/265/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07 червня 2013 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 2 роки; 2) 03 березня 2015 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 28 березня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 22 дні; 3) 04 квітня 2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 29 жовтня 2018 року.

Кінець строку відбування покарання - 29 жовтня 2020 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого посилався на те, що засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» 06 листопада 2018 року. За час відбування покарання характеризується з позитивного боку, непрацевлаштований, однак залучався до робіт із благоустрою, має три заохочення, стягнень не має, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри на майбутнє, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Пофесія», «Фізкультура і спорт», у вчинення злочину розкаявся. Вказані обставини свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_5 засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі за злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. З 06 листопада 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100». Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної начальником відділення соціальної психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 16 березня 2020 року вбачається, що за час відбування покарання характеризується з позитивного боку, порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має, за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки рішенням дисциплінарної комісії заохочувався три рази; до промислової зони не працевлаштований, залучається до робіт із благоустрою, приймає активну участь у роботах з благоустрою установи та прилеглої території, у роботі проявляє розумну ініціативу, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні; підтримує доброзичливі взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості, на критику в свою адресу реагує вірно; до виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Фізкультура і спорт», виявляє соціально-корисну активність в організації виховних заходів; відповідно до вимог ст.ст. 110,112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, а саме з мат`рю шляхом телефонних розмов, отримання посилок, стосунки з матір`ю доброзичливі, позитивно вливають на процес виправлення засудженого.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення , суд враховує, що доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається зі змісту довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 , він має три заохочення, при цьому такі заохочення були застосовані до засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання у виді позбавлення волі. Стягнень протягом всього періоду відбування покарання не має.

Зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100» та довідки про заробітну плату засудженого вбачається, що засуджений у період з листопада 2019 року по лютий 2020 року виконував ремонтно-будівельні роботи у житловій зоні установи, за що отримував заробітну плату. Зі змісту подання та характеристики на засудженого вбачається, що він протягом всього часу відбування покарання виконував роботи з благоустрою установи та прилеглої териіторії, проявляє ініціативу, вбачає суспільну необхідність у їх виконання.

Отже, матеріали особової справи відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 04 квітня 2018 року.
Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 задовольнити повністю.

ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року умовно достроково на невідбутий строк покарання 5 (п`ять) місяців 22 (двадцять два) дні.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1