Справа № 203/4640/19
Провадження № 1-кс/0203/98/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого з ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про надання тимчасового доступу до речей і документів, заявлене у рамках кримінального провадження №0001019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання, складене слідчим за погодженням з прокурором, про надання тимчасового доступ до речей і документів.

Слідчий, в межах кримінального провадження №0001019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, звернувся із клопотанням про тимчасовий доступ до інформації та оригіналів документів з можливістю їх вилучення (виїмки), в тому числі на лазерних дисках для оптичних систем зчитування, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 код. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий та прокурор до суду не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили, вважаю за можливе розглянути клопотання за відсутності останніх.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання слідчого, приходить до наступного висновку.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Крім того, відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Слідчий суддя, звертає увагу на те, що з клопотання та долучених слідчим в обґрунтування клопотання копій документів, не можливо встановити повний зміст та зміст документів через їхню низьку якість.
Крім того, у відповідності до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. У відповідному клопотанні зазначаються, окрім іншого, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Так, частинами 1, 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не зазначено обґрунтування та не підтверджено того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, оскільки слідчий самостійно не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом.
Слідчий суддя також звертає увагу, що в якості документів, якими слідчий обґрунтовує доводи свого клопотання, останнім долучено низку копій документів, які не завірені належним чином уповноваженою на те посадовою особою.
Порядок засвідчення копій документів визначений Національними стандартами України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2003 № 55. Так, завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документу, яка долучена слідчим до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_3 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ зазначається обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Слідчий просить надати тимчасовий доступ до інформації та оригіналів документів з можливістю їх вилучення, при цьому не зазначає та не обґрунтовує необхідність такого вилучення.

При цьому, самі лише посилання слідчого на проведення експертиз, на підставі запитуваних документів, без належного обґрунтування необхідності їх проведення, а також відсутності інформації на предмет чого вони (експертизи) будуть проводитись не відкриває суті та підстав для вилучення таких документів, не дає слідчому судді ретельно перевірити дійсні наміри та підстави для отримання дозволу на проведення такого заходу.

Слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України, окрім іншого, закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відтак законодавство України встановлює чіткі правові механізми для отримання правоохоронними органами інформації з обмеженим доступом та документів.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення невмотивованих клопотань слідчого по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, а також те, що слідчим в своєму клопотанні не доведено обставини передбачені п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України, приходжу до висновку щодо необхідності у залишенні клопотання слідчого без задоволення.

Керуючись ст. 94, 110, 131, 132, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого з ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про надання тимчасового доступу до речей і документів, заявлене у рамках кримінального провадження №0001019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1