Справа № 405/56/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , за участю адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в інтересах ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , заінтересованої особи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000527 від 07.07.2016,

встановив:

адвокат ОСОБА_15 , яка діє в інтересах голови ФГ "Вершино-Власівське", ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження №0000527 від 07.07.2016 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2016 №0000527 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2006-2016 невідомими особами, від імені власників земельних ділянок, укладено ряд договорів оренди землі та додаткових угод до них з Фермерським господарством «Вершино-Власівське» (), в особі його голови, а також укладено угоди про розірвання дійсних договорів оренди землі, які незаконно зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» в Долинському районі за відсутності власників земельних ділянок, а також підроблено підписи від імені власників земельних ділянок у видаткових касових ордерах на видачу орендної плати за землю, відомостях на видачу орендної плати за землю, накладних та платіжних відомостях на видачу сільськогосподарської продукції.

Відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК України, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

За тривалий час, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто в період з 07.07.2016 по 07.09.2018 органом досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000527 було проведено низку слідчих та процесуальних дій, і таким чином голова фермерського господарства «Вершино-Власівське» в особі ОСОБА_6 знаходиться під кримінальним впливом, примусом зі сторони органу досудового розслідування.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України та залежать від часу пред`явлення особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На час розгляду клопотання досудове розслідування триває понад три роки, але повідомлення про підозру жодній особі не пред`явлено.

В такий спосіб слідчим штучно затягнутий строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000527, що призводить до порушення права на справедливий суд протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000527 внесені відомості та справа розслідується за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, що є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження №0000527 відомості про ці кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР в період з 07.07.2016 по 07.09.2018, тобто, 12-ти місячний строк сплив у період з 07.07.2017 - 07.09.2019, тому на підставі викладеного просить задовольнити клопотання.

Заявник, його представники в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду клопотання повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. В судових засіданнях в яких приймали участь вимоги підтримували.

Слідчий в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.

Потерпілі, їх представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2016 №0000527 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 та ч.3 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належать здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, згідно вказаної ч. 9 ст. 284 КПК України, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину становить вісімнадцять місяців.

Вказана редакція ч. 1 ст. 219 КПК України була внесена Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 вказаного Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Водночас, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують, або скасовують відповідальність особи.

Оскільки розумне обмеження строків досудового розслідування спрямоване на забезпечення права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, яке гарантоване Законами України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та закінчення таких строків досудового розслідування є підставою для закриття кримінального провадження, що безумовно покращує становище особи та скасовує її відповідальність, оновлені положення статті 219 КПК України на думку суду мають зворотню дію у часі незважаючи на будь-які обмеження, зазначені у пункті 4 § 2 розділу 4 вказаного Закону У країни № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, оскільки зворотня дія закону, що покращує становище особи передбачено безпосередньо Конституцією України - Основним Законом України.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Це зобов`язує суди при розгляді конкретних справ керуватись насамперед нормами Конституції України. Відповідні роз`яснення наведені у тому числі у Пленумі Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення ухвалюється згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Тобто в зазначених законодавчих нормах наявна правова колізія, яка має вирішуватися на користь заявника. Інший підхід суперечитиме вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо «передбачуваності» правової норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мелоун проти Сполученого Королівства» (Malone v. United Kingdom), від 2 серпня 1984 року, пункт 67, рішення у справі «Аманн проти Швейцарії» (Amann v. Switzerland), заява № 27798/95, пункт 56). Аналогічна позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005.

Слід зазначити, що у частині 6 статті 9 КПК України закладений принцип вирішення всіх колізій відповідно до загальних засад кримінального провадження, разом з тим, Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже, це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ, зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також суд бере до уваги, що у відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ст.10 КПК України, ст.14 Конвенції не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. Таким чином, відповідно до послідовної прецедентної практики Європейського Суду, не повинно існувати відмінності у поводженні з особами, які перебувають в аналогічній, або подібній ситуаціях. Подібне розходження в поводженні є дискримінаційним, якщо воно не має об`єктивного і розумного виправдання, іншими словами, якщо це ставлення не переслідує законну мету або якщо відсутнє розумне ставлення пропорційності між застосованими засобами та метою, яку потрібно досягти.

Поняття дискримінації в значенні статті 14 Конвенції також включає справи, в яких до особи або групи ставляться за відсутності належного обґрунтування менш сприятливо, ніж до інших, навіть якщо більш сприятливе поводження не вимагається Конвенцією (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства", §82, Рішення Великої палати Європейського Суду у справі" Валліанатос і інші проти Греції "(Vallianatos and Others v. Greece), скарги N 29381/09 і 32684/09, § 76, ECHR 2013 (витяги), і рішення Великої палати Європейського Суду у справі "Біао проти Данії" (Biao v. Denmark), скарга N 38590/10, § 90, ECHR 2016).

За таких умов, застосування ч.1 ст.219 КПК України в редакції від 03.10.2017 лише до осіб або груп, інтересів яких стосуються кримінальні провадження, по яким відомості внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, та не застосування цієї норми до інших, матиме ознаки дискримінації в розумінні Конвенції, що є неприпустимим.

Крім того, частиною 1 ст.28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Вчасне не проведення необхідних слідчих та процесуальних дій суттєво порушує фундаментальний визначений КПК України принцип розумності строків, метою якого є захист осіб від надмірного затягування процесу.

Цей принцип прямо впливає з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Україна, яка ратифікувала цю конвенцію в 1997 році, взяла на себе обов`язок гарантувати права та свободи, закріплені розділом І цієї Конвенції, усім тим, хто перебуває під її юрисдикцією. Сюди ж належить і право на доступ до правосуддя в частині розумності строків кримінальних процедур.

Згідно практики Європейського суду перебіг строків досудового розслідування розпочинається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається не лише арешт, вручення повідомлення про підозру, а й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження» (справа «Екле проти ФРН», 1982).

Доказів зворотного чи нових доказів, які б підтверджували належне повідомлення ОСОБА_6 про підозру і набуття ним статусу підозрюваного слідчим та прокурором суду не надано.

Враховуючи те, що відомості за вказаними подіями були внесені до ЄРДР 07.07.2016 року, а також те, що станом на теперішній час орган досудового розслідування до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності не звернувся, передбачений ч. 1 ст. 219 КПК України 12-місячний строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру сплив, суд приходить до висновку про те, що клопотання адвоката ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, а провадження в частині вчинення злочину посадовими особами ФГ «Вершино-Власівське» підлягає закриттю слідчим суддею в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 284 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя вважає за можливе закрити кримінальне провадження, яке розпочато за заявою ОСОБА_14 , оскільки нею подано нотаріально засвідчену копію заяви, в якій вона вказує, що є власницею земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_16 , стверджує, що посадові особи ФГ «Вершино-Власівське», в тому числі і його голова ОСОБА_6 не вчиняли відносно неї та її померлого батька будь яких кримінальних правопорушень, всі заяви, які раніше подавались вона не підтримує, оскільки викладені в них обставини не відповідають дійсності.

Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання.

Керуючись ст. ст. 219, 284 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання адвоката ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2016 №0000527, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме відносно посадових осіб ФГ «Вершино-Власівське» у період з 07.07.2016 по 07.09.2018.

Закрити кримінальне провадження кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2016 №0000527, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке внесено за заявою ОСОБА_14 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17 Тьор