Справа №639/6269/18
Провадження№1-кп/639/92/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 26.08.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001582 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше судимого 04.03.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 25.08.2018 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, знаходився за місцем проживання раніше йому незнайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мешкають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де в приміщенні загальної кухні сумісно розпивали спиртні напої.

Саме в той час ОСОБА_5 помітив мобільний телефон «S-TELL M 555 і», який знаходився на кухонному столі, належний ОСОБА_7 , і в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переконавшись, та, будучи впевненими, що його дії залишаються непоміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном моделі «S-TELL M 555 і», забравши його лівою рукою зі столу непомітно для присутніх за столом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, приблизно о 04 годині того ж дня з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1417 грн. 47 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 2858/18 від 22.10.2018 року.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви просить розглядати справу без її участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 13.12.2011 року з діагнозом: легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №807 від 25.10.2018 року, ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання, не одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп*яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитом строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2018 на майно, а саме: з мобільного телефону S-TELL М 555і, чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_1 , що був вилучений 14.09.2018 року у ОСОБА_9 під час проведення огляду місця події в приміщенні поліцейської станції, розташованої за адресою: Харківська область, смт. Пісочин, вул. Квартальна, 18, який визнано речовим доказом, та повернути його власнику.

Процесуальні витрати у розмірі 300 грн. 00 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківськог апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1