УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000114 від 29.05.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
03 червня 2020 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 29.05.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000); квартири за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер 000); квартири за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер 200), у якому просив накласти арешт на вказані об`єкти нерухомості та заборонити будь-кому відчужувати, розпоряджатися вказаним майном, у тому числі зупинити електронні торги за лотом 422921 щодо реалізації арештованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , через систему електронних торгів "Сетам".

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що у провадженні Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування №0000114 від 29.05.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом того, що у органу досудового розслідування є підстави вважати що ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб використовуючи підроблені документи та шляхом обману приватних нотаріусів придбала право на квартири за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , чим завдала шкоду в особливо великих розмірах, а також є підстави вважати що ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб використовуючи підроблене рішення суду та шляхом обману державного реєстратора придбав право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав власнику майна шкоду в особливо великих розмірах.

01.06.2020 прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 винесено постанови про визнання речовими доказами:

-квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000);

-квартири за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер 200);

-квартири за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер 000).

Згідно даних Київського міського бюро технічної інвентаризації:

-квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_6 ;

-квартира АДРЕСА_5 належить Держхарчопром України;

-квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Враховуючи, що вищевказане нерухоме майно, на думку прокурора, є об`єктом кримінально-протиправних дій, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, прокурор, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт.

Прокурор ОСОБА_9 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити. Пояснив, що органом досудового розслідування за процесуальним керівництвом органу прокуратури було самостійно виявлено ознаки можливого вчинення злочину, а саме заволодіння ОСОБА_4 квартирою померлої особи за адресою: АДРЕСА_3 , шахрайським шляхом. В подальшому, було встановлено, що у ОСОБА_4 на праві власності перебуває ще одна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , проте згідно даних Київського міського бюро технічної інвентаризації власниками даної квартири є інші особи, місцеперебування яких наразі встановлюється досудовим розслідуванням. Разом з тим, прокурор повідомив, що чоловік ОСОБА_4 також має у володінні квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на підставі підробленого судового рішення.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без власника майна є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власників майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартири за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер 200).

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно, є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер 200).

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Одночасно слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер 000).

Так, клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею приймається до уваги та обставина, що особи, яким згідно даних Київського міського бюро технічної інвентаризації належить на праві власності квартира АДРЕСА_6 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування не встановлені, слідчим не допитані, а отже обставини, за якими останні втратили право власності на такий об`єкт нерухомості, наявність або відсутність їх вільного волевиявлення для вчинення такого правочину не з`ясовані. За таких обставин доводи прокурора про щодо протиправного заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_6 є на даній стадії досудового розслідування лише припущенням, яке нічим не підтверджено.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Перелічені обставини також мають міститися й у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Однак у клопотанні про арешт майна, як і в судовому засіданні представником сторони обвинувачення не було наведено доводів на підтвердження відповідності арешту квартири за адресою: АДРЕСА_2 , про що ставиться питання у клопотанні прокурора, критеріям, наведеним у п.п. 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, а саме можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також відсутність негативних наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки прокурором не доведено, що таке майно матиме істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження, є розумним і співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Що стосується питання про зупинення електронних торгів за лотом 422921 щодо реалізації арештованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , через систему електронних торгів "Сетам", слідчий суддя вважає, що дана вимога також задоволенню не підлягає, оскільки дане питання не відноситься до компетенції слідчого судді у межах повноважень, наданих Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000114 від 29.05.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358. ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000);

-квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер 200);

із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 10 червня 2020 року о 08 год. 25 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1