Справа № 296/91/20
Вирок
Іменем України

21 січня 2020 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

адвоката: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000279 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Ямпіль Білогірського району Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акту від 03.01.2020 р. по кримінальному провадженню №0000279, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 07 серпня 2019 року о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 12 год. 00 хв. 03 січня 2020 року, коли прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону, що дислокується за адресою: м. Житомир, вул. Д. Донцова, 20.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

20 січня 2020 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 з участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за частиною 4 статті 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовування строком на 3 (три) роки та відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 підтримав правову позицію обвинуваченого і просив затвердити вказану угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, прохав угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також при призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20.01.2020 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 з участі захисника ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 20 січня 2020 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 з участі захисника ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності з ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та місця роботи; періодично в встановленому порядку відмічатися в органах пробації .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1