Єдиний унікальний номер судової справи 201/1044/20
Номер провадження 1-кс/201/537/2020
УХВАЛА
Іменем України

06 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуваною постановою закрите кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину. Проте висновок слідчого не ґрунтується на встановлених у кримінальному провадженні обставинах, добутих доказах, а розслідування проведено неповно і необ`єктивною. Слідчим проігноровано неодноразово вказівки прокуратури області, ухвали слідчих суддів, якими неодноразово скасовувалися постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Зокрема, закриваючи провадження у частині кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України, у постанові слідчим вказано про встановлення рішеннями суду фактів порушення норм трудового права при накладенні на заявника дисциплінарних стягнень і звільнень. Однак, за висновками слідчого, факти самих порушень робочого розпорядку та службових обов`язків не були спростовані, що свідчить про відсутність особистих мотивів на той час у начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_5 при накладенні на заявника дисциплінарних стягнень.

У частині посилань слідчого на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України за фактом розкрадання коштів місцевого бюджету в КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» шляхом прийняття начальником госпіталю ОСОБА_5 на роботу у 1998 році на посаду лікаря-хірурга ОСОБА_6 , який не мав відповідної спеціалізації та дозволу МОЗ України для роботи з дорослим населенням, що за період часу більше ніж 15 років потягло безпідставне нарахування й виплату за рахунок коштів бюджетного фінансування госпіталю сум заробітної плати, відсотків, доплат за сумісництво, категорію, премій та інших платежів, що завдало шкоди місцевому бюджету у великому розмірі, слідчий будь-яких встановлених юридично значимих обставин не зазначив, обмежившись посиланням, що факт не знайшов свого підтвердження.

Вважав, що оскаржувана постанова не містить висновків та обґрунтувань за фактами привласнення службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» коштів, які вони виписували на працівників у якості премії, за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 191 КК України.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України з урахуванням зібраних матеріалів слідчим не аналізувалася, клопотання заявника про вчинення слідчих дій проігноровано.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони складів злочину, передбаченого ч. 1 ст.364 та ч. 2 ст. 191 КК України слідчим не аналізувалися, будь-яких належних мотивів та обґрунтованих висновків щодо цих кримінальних правопорушень оскаржувана постанова не містить, слідчі дії, спрямовані на з`ясування дійсних обставин справи, не вчинялися.

Заявник вказував про тривалість протиправних діянь з 2010 по 2016 рік, які на думку заявника, мають кваліфікуватися як продовжуваний злочин тобто об`єднаний єдиним умислом тривалий в часі, спрямований проти трудових прав як працівника, що випливає з ряду рішень судів. Проте слідчим не надана оцінка фактам неодноразового тривалого в часі порушення трудових прав і з точки зору частини диспозиції ч. 1 ст.172 КК - незаконного звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, і з точки зору іншої частини диспозиції ч. 1 ст.172 КК - іншого грубого порушення законодавства про працю, які не є тотожними, що слідчим не здійснено.

У поданих заявах та клопотаннях вказувалося, що з кінця 2010 року начальник госпіталю ОСОБА_5 , діючи з особистих мотивів, грубо порушуючи вимоги трудового законодавства та посадові обов`язки, використовуючи свою посаду для вчинення правопорушення, неодноразово вчиняв умисні цілеспрямовані дії з наміром створити заявнику як працівнику неналежні умови праці шляхом грубого порушення прав працівника, що супроводжувалося незаконним притягенням його до дисциплінарної відповідальності, невиплати належних платежів та звільненнями.

КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» (натепер КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради) є закладом охорони здоров`я, створеним за рахунок спільного майна територіальних громад області, фінансується за рахунок коштів обласного бюджету. Начальник госпіталю є особою, яка мала право приймати рішення щодо звільнення працівників, виносити рішення про їх дисциплінарну відповідальність та вживати інші організаційно-розпорядчі дії, займав ОСОБА_5 .

Разом з тим, слідчим не долучено до матеріалів кримінального провадження рішень про призначення ОСОБА_5 на посаду у відповідний період часу, його посадових інструкцій, статутів госпіталю.

З травня 2011 по листопад 2018 року судами чотири рази визнавалося незаконним звільнень заявника з посади завідувача хірургічним відділенням КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», скасовано шість наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнуто суми незаконно непризначеної чи невиплаченої матеріальної допомоги, премій тощо.

За вказаний час у провадженні судів перебували справи з ухваленням таких остаточних судових рішень:

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2011р. по справі №2-8154/11 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2012р. по справі №2-10435/11 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани;

- рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.10.2012р. по справі №2/412/206/2012 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про стягнення премії, визнання незаконною дії;

- рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2012р. по справі №2/412/1909/12 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконним дисциплінарного стягнення - догани, визнання незаконним звільнення;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2012р. по справі №412/5819/2012 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2013р. у справі №412/16050/2012 за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконними наказів про оголошення доган та дій;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013р. у справі №201/2176/13-ц за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р. по справі №201/13475/13ц за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконним наказу про оголошення догани;

- рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.01.2016р. по справі 201/7985/14-ц про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди;

- ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2016р. по справі 201/7985/14-ц за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

- постанова Дніпровського апеляційного суду від 27.11.2018р. (з урахуванням ухвали від 04.12.2019р. про виправлення описки) по справі №201/10946/16-ц за позовом ОСОБА_3 до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу і заробітку за час затримки поновлення на роботі, моральної шкоди.

Заявник вказує, що ним вказувалося на дійсні мотиви дій на той час начальника госпіталю ОСОБА_5 , які зводяться до того, що знаходячись у близьких стосунках зі студентською подругою ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), колишньою дружиною заявника, остання публічно повідомила, що (цитата) «своїм органом зніме ОСОБА_3 з роботи».

Вказаному передував факт отримання 10.06.2008р. ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) підробленого паспорту, що встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2011р. у кримінальній справі №1-257/11, та очевидно шахрайський продаж 25.06.2008р. спільного подружнього нерухомого майна значної вартості.

У свою чергу, після визнання недійсними за позовом заявника до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) договорів купівлі-продажу нерухомості рішенням Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2009р. у справі №2-1830/09, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010р., постало питання про повернення покупцям отриманої суми у близько 100 тис. дол. США, що і спонукало ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) звернутися до своєї подруги, а ту в свою чергу - до ОСОБА_5 в цілях здійснення особистого переслідування заявника як підпорядкованого працівника.

У зв`язку з цим заявник неодноразово клопотав перед слідчим та прокурором про витребування: з архіву Кіровського районного суду м. Дніпропетровська засвідченої копії постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2011р. у кримінальній справі №1-257/11 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України; з архіву Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська засвідчених копій рішення суду від 19.10.2009р. та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010р. у справі №2-1830/09.

Ці обставини підтверджені матеріалами цивільної справи Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа №401/10042/12 (№2-4183/11)) та рішенням цього суду від 17.04.2018р., залишеним без змін постановою Дніпровського районного суду від 10.04.2019р. за позовом покупця домоволодіння ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення безпідставно отриманих коштів. В матеріалах справи наявна хронологія протиправного продажу на той час спільного подружнього нерухомого майна значної вартості, обставини введення в оману покупця щодо приналежності майна та реально сплачену покупцем суму.

Проте вказані дії слідчим не виконані, юридично важливі обставини не встановлено.

Слідчим також не надано об`єктивної оцінки мотивам скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014р. та постанови слідчого від 28.03.2014р. Апеляційним судом Дніпропетровської області, яким в ухвалі від 11.06.2014р. вказано на необґрунтованість висновків слідчого та їх суперечність фактичним обставинам справи. Апеляційним судом зазначено про необхідність з`ясування слідчим подальшого результату розгляду складеного на ОСОБА_5 протоколу за ч. 1 ст. 41 КУпАП за результатом складеного Акту перевірки Теруправління держпраці №04-01-123/63 від 14.06.2012р., яким, як встановив апеляційний суд, були встановлені акти систематичного порушення законодавства про працю при звільненні заявника, оскільки такі обставини при звільненні були надуманими та упередженими. Зазначене слідчим не виконано в рівній мірі як і надані слідчим суддею вказівки при скасуванні винесених раніше постанов про закриття цього ж кримінального провадження.

Оскаржена постанова взагалі не містить посилань на ухвали слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015р., від 07.12.2015р., від 01.03.2017р., якими скасовані аналогічні за мотивами та висновками постанови слідчого у кримінальних провадженнях, де слідчі судді вказували на необхідність надання правильної юридичної оцінки діям начальника госпіталю ОСОБА_5 при накладенні на заявника дисциплінарних стягнень та звільнень з урахуванням висновків, що містяться в рішеннях судів, якими встановлені порушення норм трудового права, необхідність здійснення слідчих дій щодо допитаних слідчим свідків, які є підлеглими начальника госпіталю ОСОБА_11 з одночасним допитом заявника як свідка та з`ясування факту отримання відповідними особами сум премій та їх розмірів.

Крім того, допущені слідчим порушення були розглянуті прокуратурою області (протокол оперативної наради у прокурора Дніпропетровської області від 16.09.2014р., довідка про стан досудового розслідування від 15.09.2014р. за підписом прокурора відділу 04/02/02 ОСОБА_12 , лист заступника прокурора області від 16.09.2014р. О.Рички) з наданням відповідних висновків про вкрай низьку якість та неповноту проведеного досудового розслідування, що слідчим також проігноровано.

На підставі вищевикладеного, просив поновити строк на оскарження постанови від 12.11.2019р. (оскільки отримав її 22.01.2020р.), скасувати постанову слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.11.2019р. про закриття кримінального провадження.

Заявник в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі, наполягав на її задоволенні.

Слідчій в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, надані матеріали кримінального провадження, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадженні № 0000727, внесене до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364 (чинна до 04.06.2014р.) та ч. 2 ст. 191 КК України.

Постановою слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.11.2019р. кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що 30.12.2012р. до ЄРДР за № 0000727 внесені відомості за про те, що посадові особи КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» грубо порушили законодавство про працю стосовно ОСОБА_3 , за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 172 КК України.

За вказівками процесуального керівника 29.01.2013р. у КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження інформацію щодо обставин працевлаштування та звільнення ОСОБА_3 , довідку про результати комісійної перевірки роботи хірургічного відділення КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» та інші документи, що стосуються ОСОБА_3

01.02.2013р. у якості свідка допитано начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_5

14.03.2013р. до матеріалів кримінального провадження долучені копії судових рішень що стосуються притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та його звільнення.

18.03.2013р. ОСОБА_3 допитано у якості потерпілого у кримінальному провадженні.

10.04.2013р. у якості свідка допитано колишню сестру-господарку КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_13

12.04.2013р. у якості свідка допитано голову громадської організації «Дніпропетровська міська організація інвалідів війни та Збройних сил» ОСОБА_14

10.05.2013р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000727 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

10.06.2013р. постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасована процесуальним керівником з наданням вказівок щодо подальшої організації досудового розслідування та 23.07.2013р. слідчому повторно надано вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій.

15.01.2014р. процесуальним керівником надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

15.01.2014р. процесуальним керівником винесено постанову про призначення перевірки дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог трудового законодавства під час працевлаштування та звільнення ОСОБА_3

27.01.2014р. до матеріалів кримінального провадження за клопотанням ОСОБА_3 долучено копії судових рішень у справах про законність звільнення заявника та поновлення на роботі.

14.02.2014р. до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська надійшов акт № 04-01-69/58 перевірки дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог трудового законодавства під час працевлаштування та звільнення ОСОБА_3 . В ході перевірки грубих порушень законодавства про працю з боку службових осіб КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» не встановлено.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 був прийнятий на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення 26.06.1998р. (наказ № 25 від 03.07.1998р.). З 14.07.1998р. ОСОБА_3 призначений виконуючим обов`язки завідуючого хірургічним відділення (наказ № 27 від 13.06.1998р.). З 14.08.1998р. ОСОБА_3 переведений на посаду завідуючого хірургічним відділенням (наказ № 32 від 14.08.1998р.).

Наказом № 64 від 22.07.2008р. завідуючим відділень ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_3 за низьку виконавчу дисципліну була винесена догана. Письмові пояснення ОСОБА_3 або акт відмови від надання письмових пояснень до перевірки не надано, що вважається за відсутнє, що вказує на порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України.

Наказом № 69 від 13.08.2008р. завідуючому хірургічним відділенням ОСОБА_3 винесена догана за відсутність на робочому місці. Письмові пояснення ОСОБА_3 або акт відмови від надання письмових пояснень до перевірки не надано, що вважається за відсутнє, що вказує на порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України.

Наказом № 56 від 17,03.2011р. ОСОБА_3 винесена догана за відсутність контролю за зберігання матеріальних цінностей відділення. Згідно вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України до винесення догани від ОСОБА_3 були зажадані письмові пояснення.

Наказом № 66 від 30.03.2011р. за відсутність контролю за дотриманням трудової дисципліни у відділенні та відсутність на робочому місці у робочий час ОСОБА_3 винесена догана. Письмові пояснення ОСОБА_3 надані, з наказом він був ознайомлений під особистий підпис.

Наказом № 94 від 15.06.2011р. начальником госпіталю ОСОБА_5 скасовано наказ № 56 від 17.03.2011р., оскільки згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Відсутність матеріальних цінностей у відділенні було виявлено 07.02.2011р., а догана винесена 17.03.2011р.

Рішенням Жовтневого району м. Дніпропетровська суду від 19.07.2011р. п. 1 наказу № 66 від 30.03.2011р. в частині накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 визнано незаконним і скасовано.

Наказом № 145 від 30.11.2011р. завідуючому хірургічним відділенням ОСОБА_3 оголошено догану за порушення вимог МОЗ України від 21.01.2010р. № 11 «Про затвердження порядку обігу наркотичних засобів психотропних речовин та прекурсорів у закладах охорони здоров`я України». З наказом ОСОБА_3 ознайомлений, від надання письмових пояснень відмовився, про що складений акт.

Наказом № 150 від 30.11.2011р. завідуючому хірургічним відділенням госпіталю за використання їжі для хворих в особистих цілях і зловживанням службовими обов`язками оголошена догана. З наказом ОСОБА_3 ознайомлений, від надання письмових пояснень відмовився про що був складений акт.

Наказом № 151 від 01.12.2011р. за грубе систематичне порушення трудової дисципліни, постійне невиконання своїх обов`язків, зловживання посадовими обов`язками ОСОБА_3 звільнений із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України з 02.12.2011р.

Накази № 150 від 30.11.2011р. та № 151 від 01.12.2011р. оскаржено заявником у судовому порядку.

У постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2012р. зазначено, що застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_3 у вигляді догани наказом № 150 від 30.11.2011р. є правомірним, тому у задоволенні вимог відмовлено.

09.04.2012р. під час судового засідання керівником закладу представлено суду наказ № 57 від 09.04.2012р. яким скасовано наказ № 151 від 01.12.2011р. в частині звільнення завідуючого хірургічним відділенням ОСОБА_3 з 10.04.2012р., поновлено ОСОБА_3 на посаді завідуючого хірургічним відділенням з 10.04.2012р.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2012р. визнано незаконною догану, накладену на ОСОБА_3 , у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про касування наказу № 150 від 30.11.2011р. відмовлено.

У день поновлення ОСОБА_3 на роботі (10.04.2012р.) наказом № 59 від 10.04.2012р. за систематичне порушення трудової дисципліни його звільнено з 10.04.2012р. за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Жовтневого суду від 19.11.2012р. наказ № 59 від 10.04.2012р. визнано незаконним і скасовано, ОСОБА_3 поновлено на посаді завідуючого хірургічним відділенням КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» з 11.04.2012р.

Територіальною державною інспекцією праці у травні 2011 за зверненням ОСОБА_3 проведена перевірка додержанням законодавства про працю у КЗ «Обласний госпіталь для ветеранів ВВВ», якою встановлені порушення вимог ст.ст. 141, 147, 148, 149 КЗпП України. За наслідками перевірки складено акт № 04-01-123/63 від 14.06.2012р., внесено припис на усунення встановлених порушень.

Наказом № 137 від 30.11.2012р. ОСОБА_3 винесена догана за грубе порушення санітарно-епідеміологічного режиму операційної, невиконання пунктів 9.5, 9.6 розділу IX наказу МОЗ України № 236 від 04.04.2012р. Від надання письмових пояснень ОСОБА_3 відмовився, з наказом про винесення догани ознайомлений під особистий підпис.

Наказом № 143 від 10.12.2012р. ОСОБА_3 винесена догана за самовільний залишення робочого місця, знаходження в робочий час за межами будівлі госпіталю і за межами закріпленої за госпіталем території. Від надання письмових пояснень ОСОБА_3 відмовився, з наказом про винесення догани ознайомлений під особистий підпис.

Накази № 137 від 30.11.2012р. та № 143 від 10.12.2012р. оскаржено заявником у судовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду від 25.12.2013р. та Дніпропетровського Апеляційного суду від 30.01.2014р. у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання наказу № 137 від 30.11.2012р. незаконним та його скасування відмовлено.

Рішенням Жовтневого районного суду позов ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу № 143 від 10.12.2012р. задоволено, але факти порушень робочого розпорядку не спростовані.

Наказом № 151 від 09.08.2013р. за порушення вимог ст. 139 КЗпП України «Обов`язки працівника», не виконання рішень Медичної Ради від 12.07.2013р., невиконання ч.ч. 1, 2, 4 п. 5.1, 5.3, ч. 7 аб. 1 Посадової інструкції, невиконання п.п. 3.1а, 3.16. Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_3 оголошена догана.

Наказ № 151 від 09.08.2013р. оскаржений ОСОБА_3 у судовому порядку.

28.02.2014р. слідчим у відповідності до ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

12.03.2014р. до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська надійшов лист про те, що в ході перевірки, проведеної за постановою від 15.01.2015р. грубих порушень законодавства про працю з боку КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» не встановлено, підстави для вжиття заходів адміністративного або кримінального впливі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 31.03.2014р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_17 під час розслідування кримінального провадження № 0000727.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_17 про закриття кримінального провадження № 0000727.

Проте ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2014р. ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014р. скасовано, скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

Після того, 17.07.2014р. процесуальним керівником витребувано завірену належним чином копію особової кадрової справи ОСОБА_3

03.09.2014р. слідчому надано вказівки щодо проведення слідчих дій.

07.10.2014р. у якості свідків допитано головного бухгалтера КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_18 і начальника госпіталю ОСОБА_5

08.10.2014р. у якості свідка допитано заступника начальника відділу територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області ОСОБА_19

09.10.2014р. до матеріалів кримінального провадження долучено інформацію територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області № 3425 від 09.10.2014р. про результати перевірки дотримання вимог трудового законодавства під час прийняття на роботу та звільнення ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2014р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області під час розслідування у кримінальному провадженні № 0000727.

21.11.2014р. до матеріалів кримінального провадження долучено особову кадрову справу ОСОБА_3 , матеріали судових справ № 2-8154/11, №2-10435/11, № 2/412/206/2012 та № 2/412/1909/12 за позовами ОСОБА_3 до КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» про визнання дій неправомірними, скасування наказів та поновлення на роботі, акти перевірки територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області з питань дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог трудового законодавства.

25.11.2014р. у якості свідків допитано головну медичну сестру КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_20 , заступника начальника госпіталю ОСОБА_21 та молодшу медичну сестру ОСОБА_22

26.12.2014р. слідчому надано вказівки щодо проведення слідчих дій.

18.03.2015р. до СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла інформація щодо перевірки за фактом дотримання наказів МОЗ під час прийняття на роботу лікаря ОСОБА_6

15.04.2015р. до матеріалів кримінального провадження за клопотанням ОСОБА_3 долучено матеріали та документи, що стосуються обставин працевлаштування та звільнення заявника.

03.05.2015р. у якості свідка допитано головного лікаря ОСОБА_5

09.04.2015р. від Міністерства охорони здоров`я витребувано інформацію щодо діяльності КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ».

10.04.2015р. від департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації витребувано документи та матеріали щодо ОСОБА_6 , діяльності департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації та КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ».

17.04.2015р. на запит слідчого Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації надані документи.

07.05.2015р. до СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла інформація щодо перевірки за фактом дотримання наказів МОЗ під час прийняття на роботу лікаря ОСОБА_6

02.06.2015р. у якості свідка допитано лікаря-хірурга КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_6

02.06.2015р. у якості свідка допитано старшого інспектора відділу кадрів КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_23

12.08.2015р. слідчому надано вказівки щодо проведення слідчих дій.

Описуючи вищевказані слідчі дії слідчий в оскаржуваній посилався на те, що під час досудового розслідування за фактом грубого порушення законодавства про працю стосовно ОСОБА_3 виконано всі процесуальні дії, необхідність виконання яких вказана в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2014р. Факт грубого порушення законодавства про працю з боку службових осіб КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» не знайшов свого підтвердження.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що рішеннями судів були встановлені порушення норм трудового права при накладенні дисциплінарних стягнень на ОСОБА_3 та його звільненні, однак при цьому факти самих порушень робочого розпорядку та службових обов`язків ОСОБА_3 не були спростовані, а факти грубого порушення законодавства про працю стосовно ОСОБА_3 з особистих мотивів не знайшов свого підтвердження.

Потерпілим ОСОБА_3 добровільно наданий для долучення до матеріалів кримінального провадження Акт перевірки №04-01-123/63 від 14.06.2012р. дотримання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування складений Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області.

Слідчий в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що проведеною перевіркою підтверджені порушення трудового права начальником КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_5 при накладенні дисциплінарних стягнень на ОСОБА_3 та його звільненні, однак вказані порушення не мають ознак кримінально караних.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 172 КК України є трудові права людини, які включають право на працю, право на гарантовану заробітну плату, право на відпочинок. Потерпілим від цього злочину закон визнає працівника. Під працівниками розуміються особи, на яких поширюється законодавство України про працю.

З об`єктивної сторони цей злочин може проявитися у діях або бездіяльності у формі: незаконного звільнення працівника з роботи; іншого грубого порушення законодавства про працю.

Звільнення з роботи працівника має визнаватися незаконним якщо воно здійснене без законних підстав для цього або з порушенням встановленого порядку звільнення, визначеного законом. Такі законні підстави можуть бути загальними або спеціальними.

В ході досудового розслідування факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України не встановлений.

29.08.2015р. кримінальне провадження № 0000727 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

15.10.2015р. постанова про закриття кримінального провадження скасована заступником прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

30.09.2016р. у якості свідка допитано заступника начальника з медичної частини КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_21 , яка в своїх показаннях пояснила, що однією з форм колективного прийняття рішень в госпіталі - є медична рада. Також вона повідомила, шо вона була присутня абсолютно на всіх засіданнях медичної ради, отже перебіг та тематику всіх засідань пам`ятає дужу добре, і зазначає, що ОСОБА_5 , як начальник госпіталю, ніколи, ніяких офіційних заяв, погроз або інших намірів в сторону ОСОБА_3 , як свого підлеглого, щодо його звільнення не висловлював.

30.09.2016р. у якості свідків допитано завідуючого лікувально-діагностичним відділенням ОСОБА_24 , головну медичну сестру ОСОБА_20 , бухгалтера І-ї категорії ОСОБА_25 , які дали аналогічні показання.

25.09.2013р. до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 внесено відомості за № 0000260 про те, що посадові особи КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ», зловживаючи службовим становищем, мотивуючи власні дії закінченням строку дії ліцензії госпіталю на право обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів надали вказівку лікарю-анестезіологу госпіталю до закінчення вказаного строку внести недостовірні відомості до офіційних документів щодо фактичного використання залишку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. У заяві ОСОБА_3 вказано, що посадові особи КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» у 1998 році незаконно прийняли лікаря ОСОБА_6 на посаду хірурга та допустили його до роботи без відповідного дозволу МОЗ та сертифіката лікаря-спеціаліста «Лікувальна справа».

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 364 КК України.

25.09.2013р. і 29.10.2013р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 надано вказівки щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

05.10.2013р. до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за № 0005228 внесено відомості за фактом неправомірних дій службових осіб КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ».

05.10.2013р. з метою організації досудового розслідування слідчому надано вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій.

29.10.2013р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0005228 повторно надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

17.03.2014р. матеріали досудових розслідувань № 0000260 та № 0005228 об`єднанні в одне провадження № 0000260.

17.03.2014р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 повторно надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

15.04.2014р. у кримінальному провадженні у якості свідка допитано ОСОБА_3

15.04.2014р. слідчим винесено постанову про призначення перевірки дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог наказів МОЗ України при прийнятті на роботу співробітника госпіталю ОСОБА_6 , яку доручено Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації. Наказом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації від 16.04.2014р. № 212-вд створено комісію з проведення вищевказаної перевірки.

18.04.2014р. комісією Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації складено довідку про результати перевірки дотримання вимог наказів МОЗ службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» при прийнятті на роботу ОСОБА_6

18.04.2014р. слідчим винесено постанову про призначення перевірки дотримання вимог чинного законодавства під час використання КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Проведення перевірки доручено Дніпропетровському міжрегіональному відділу державної служби України з контролю за наркотиками та Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації.

28.04.2014р. до матеріалів долучено копію особової кадрової справи ОСОБА_6

29.04.2014р. Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації складено довідку про перевірку дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог наказів МОЗ України при прийнятті на роботу співробітника госпіталю ОСОБА_6 . За результатами перевірки порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

29.04.2014р. до матеріалів кримінального провадження за клопотанням ОСОБА_3 долучено матеріали та документи, що стосуються обставин кримінального провадження.

12.05.2014р. Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації складено довідку про перевірку дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог чинного законодавства під час використання КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. За результатами перевірки порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

21.05.2014р. до матеріалів кримінального провадження долучено копію Акта ревізії фінансово-господарської діяльності КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» за період з 01.10.2009р. по 31.05.2013р.

28.05.2014р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

10.06.2014р. до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області надійшов акт № 30-з/120 від 21.05.2014р. Дніпропетровського міжрегіонального відділу державної служби України з контролю за наркотиками перевірки дотримання вимог чинного законодавства під час використання КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. За результатами перевірки порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

12.06.2014р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

03.09.2014р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

26.09.2014р. від КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження копію акту Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2014р. планової перевірки додержання суб`єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики.

03.10.2014р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000260 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

07.10.2014р. у якості свідка допитано начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_5

08.10.2014р. в якості свідка допитано начальника відділу по забезпеченню проведення реформування Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_26

24.11.2014р. слідчим призначено перевірку дотримання службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» вимог наказів МОЗ під час прийняття на роботу лікаря ОСОБА_6

04.12.2014р. до СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшов акт Міністерства охорони здоров`я України про результати планової перевірки додержання КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики.

Слідчий в оскаржуваній постанові посилається на те, що зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: використання службовою особою влади чи-службового становища всупереч інтересам служби; вчинення такого діяння з корисливих, мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Таким чином, з об`єктивної сторони цей злочин може мати такі форми: зловживання владою, що завдало істотної шкоди; зловживання службовим становищем, що завдало істотної шкоди.

Під зловживанням владою слід розуміти умисне використання службовою особою, яка має владні повноваження, всупереч інтересам служби своїх прав щодо пред`явлення вимог, а також прийняття рішень, обов`язкових для виконання іншими фізичними чи юридичними особами. Зловживати владою може як представник влади, так і службова особа, яка виконує організаційно-розпорядчі обов`язки, оскільки остання також має владні повноваження, що розповсюджуються на підпорядкованих їй осіб.

Зловживання службовим становищем - це будь-яке умисне використання службовою особою всупереч інтересам служби своїх прав і можливостей, пов`язаних з й посадою. У цілому зловживання, службовим становищем - це більш широке поняття, воно охоплює зловживання владою, оскільки використовувати всупереч інтересам служби службова особа може і владні права та можливості, якщо вона ними наділена.

Зловживання владою або службовим становищем передбачає наявність взаємозв`язку між службовим становищем винного і його поведінкою, яка виражається в незаконних діях або бездіяльності, Службова особа при зловживанні у будь-якій формі прагне скористатися своїм службовим становищем, яке передбачає як наявність передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами повноважень (прав і обов`язків), так і наявність фактичних можливостей, які надає їй сам авторитет посади.

Під інтересами служби слід розуміти, насамперед, інтереси держави взагалі, і крім того, інтереси певного органу, підприємства, установи або організації, що не суперечать, не протиставляються інтересам держави..

Фактичне настання істотної шкоди необхідно для визнання цього злочину закінченим, адже склад його за своєю конструкцією є матеріальним. Необхідною ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України є наявність причинного зв`язку між зловживанням владою або службовим становищем і істотною шкодою.

Суб`єктом зловживання владою або службовим становищем може бути лише службова особа.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною або змішаною формою вини.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000260 факт вчинення службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України не знайшов свого підтвердження.

27.11.2014р. кримінальні провадження № 0000260 та № 0000727 у відповідності до ст. 217 КПК України об`єднані прокурором в одне провадження № 0000727.

Крім того, 03.03.2015р. СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001089 за ч. 2 ст. 191 КК України за фактом привласнення чужого майна службовими особами КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ».

ОСОБА_3 вказує те, що керівник КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_5 надав головному бухгалтеру госпіталю розпорядження щодо призначення премій окремим працівникам госпіталю до 3000 грн., на розрахункових листках цих працівників робились олівцем відповідні цифрові позначки, а після отримання грошей зі своїх особистих рахунків, працівники які особисто залежні від головного лікаря та які демонстрували особисту відданість передавали грошові кошти до бухгалтерії.

04.03.2015р. і 08.06.2015р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0001089 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

11.06.2015р. у якості свідка у кримінальному провадженні № 0001089 допитано ОСОБА_3

25.06.2015р. у якості свідка у кримінальному провадженні № 0001089 допитано в.о. головного бухгалтера КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_27 інспектора відділу кадрів КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_23

01.07.2015р. слідчим витребувано від КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» посадову інструкцію та наказ про призначення на посаду начальника госпіталю.

01.07.2015р. у якості свідка у кримінальному провадженні № 0001089 допитано головного інженера КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_28 , секретаря-друкарку КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_29

07.07.2015р. у якості свідка у кримінальному провадженні № 0001089 допитано завідуючу неврологічним відділенням КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ОСОБА_30

17.07.2015р. процесуальним керівником у якості свідків у кримінальному провадженні № 0001089 допитано осіб, які згідно заяви ОСОБА_3 мають відомості щодо обставин кримінального правопорушення - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_25 та долучено до матеріалів кримінального провадження копії документів стосовно нарахування та виплати премій працівникам КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ».

29.07.2015р. КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» надав слідчому СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області посадову інструкцію та наказ про призначення на посаду начальника госпіталю.

12.08.2015р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0001089 надано вказівки слідчому щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

27.08.2015р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001089 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.

26.10.2015р. постанова про закриття кримінального провадження № 0001089 скасована прокурором у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 110 КПК України.

26.10.2015р. кримінальні провадження № 0001089 та № 0000727 у відповідності до ст. 217 КПК України об`єднані прокурором в одне провадження № 0000727.

Слідчий в оскаржуваній постанові посилався на те, що з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України може бути вчинений у формі: привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; розтрати такого майна зазначеною особою; привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. В результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб. Діяння може кваліфікуватися як привласнення чи розтрата лише у тому разі, коли його предметом виступає майно, яке було ввірене винному чи було в його віданні, тобто воно знаходилось у правомірному володінні винного, який був наділений правомочністю по розпорядженню, управлінню, доставці або зберіганню такого майна. Така правомочність може обумовлюватись службовими обов`язками, договірними відносинами або спеціальним дорученням.

Заволодіння чужим, майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні. Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Суб`єктом привласнення і розтрати, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 191 КК України може бути осудна приватна особа, яка досягла 16-річного віку і якій майно, що є предметом цього злочину, було ввірене чи перебувало в її віданні.. Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем може бути лише службова особа.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Таким чином в діях службових осіб КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» відсутні вищевказані ознаки злочину, передбаченого ст. 191 КК України.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, чинне законодавство, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях службових осіб начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 172 ч. 1, 364 ч. 1 та 191 ч.2 КК України, у зв`язку із чим оскаржуваною постановою кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заявах і клопотаннях заявника, та взагалі без урахування наявних чисельних рішеннях суду, що набрали законної сили, якими заявника поновлено на роботі й відновлені інші трудові права, не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Зпівставивши доводи скарги з матеріалами кримінального провадження та викладеними в оскаржуваній постанові мотивами прийняття рішення слідчого про закриття кримінального провадження, доходжу до висновку, що оскаржувана постанова взагалі не містить висновків слідчого про причини закриття кримінального провадження з підстав відсутністю у діянні складів злочинів, оскільки слідчий обмежився лише характеристиками об`єктивної та суб`єктивної сторони розслідуємих злочинів, не співставивши їх з наявними зібраними доказами у кримінальному провадженні, не проаналізувавши ці докази, а виклав лише хронологічну послідовність досудового розслідування із зазначенням дат і результатів проведених слідчих (розшукових) дій.

Слушними є зауваження заявника, що протиправні діяння у відношенні нього тривали впродовж декількох років (з 2010 року і по 2018 рік), на що вказує ряд рішень суду про поновлення трудових прав. З травня 2011 року по листопад 2018 року чотири рази визнавалися незаконними накази про звільнення з посади завідувача хірургічним відділенням КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», скасовано шість наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнуті суми незаконно непризначеної і невиплаченої матеріальної допомоги, премій.

Зокрема, заявах і в поданій скарзі ОСОБА_3 наголошує, що з березня 2011 року і до 2016 року накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про звільнення становлять систему допущених щодо нього порушень прав як працівника, об`єднані єдиним умислом начальника госпіталю ОСОБА_5 на відшукання неіснуючих підстав для його звільнення й свідчать як про наявність особистих мотивів службової особи.

Заявник вказував, що начальник госпіталю ОСОБА_5 вживав заходи до неможливості виконання ОСОБА_3 трудових обов`язків. Вказував, що незаконні щодо нього дії пов`язані єдиними умислом, коли у 2010 році начальник госпіталю прямо повідомив його, що він ( ОСОБА_3 ) має шукати іншу роботу, що слід було встановити, призначивши перехресний допит за його участі.

Втім в оскаржуваній постанові слідчий взагалі не звернув увагу та не дав оцінку відносинам, що складися між потерпілим ОСОБА_3 та керівником госпіталю ОСОБА_5 , з огляду на тривалість систематичного прийняття останнім наказів, які ОСОБА_3 оскаржував з метою поновлення на роботі, не з`ясував причин та мотивів такої поведінки як ОСОБА_3 , так і керівника госпіталю ОСОБА_5 .

В постанові вказано, що слідчим неодноразово допитувався у якості свідка начальник госпіталю ОСОБА_5 , допитувався потерпілий ОСОБА_3 , але з оскаржуваної постанови взагалі не вбачається - про що їм ставилися запитання, які показання вони надавали, слідчим не здійснена оцінка їх показань, не відображено які з них прийнято до уваги, які ні.

18.03.2013р. ОСОБА_3 допитувався у якості потерпілого у кримінальному провадженні. В своїх показаннях він вказував на наявність чисельних рішень судів, яким задоволені його вимоги, скасовані накази про звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнуто невиплачену заробітну плату, матеріальну допомогу, стягнуто моральну шкоду.

У даних показаннях він також вказував слідчому на те, що начальник госпіталю ОСОБА_5 , маючи на меті повторну дискредитацію ОСОБА_3 , на порушення висновків судів, 26.11.2012р., у його перший робочий день після чергового поновлення на роботі, в період часу приблизно з 13-00 до 13-30 год. у приміщенні госпіталю в присутності спеціально зібраних працівників госпіталю у кількості близько 100 осіб вказував, що все одно його звільнить.

ОСОБА_3 неодноразово заявляв клопотання про його одночасний допит із вказаними особами. У відповідності до положень ст. 220 КПК України розгляд клопотання під час досудового розслідування слідчим, прокурором має здійснюватися в строк не більше трьох днів з моменту його подання, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка його заявила. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається у клопотанні особою, що його заявила.

З оскаржуваної постанові не видно, що дане клопотання ОСОБА_3 було задоволено і виконане, у постанові не зазначено з яких підстав слідчий дійшов висновку про недоцільність проведення даної слідчої дії.

В оскаржуваній постанові не прийнято до уваги та взагалі не надано оцінку рішенням судів, які набрали законної сили, і є обов`язковими до виконання, якими встановлені чисельні порушення вимог законодавства про працю. Слідчим також не досліджено питання юридичних наслідків цих рішень як для самого заявника позивача у справі, так і для посадових осіб госпіталю відповідача, як таких, що свідчать про систематичність порушення права на працю ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, вважаю, що слідчим не надано належну оцінку зібраним доказам з огляду на кваліфікацію кримінальних правопорушень, складу правопорушень, зокрема у розрізі об`єктивної та суб`єктивної сторони. Слідчим лише розписана об`єктивна та суб`єктивна сторона злочинів, передбачених статтями 172, 191 та 364 КК України, але не надана оцінка діянням з огляду на наявні у провадженні докази. Отже, висновок слідчого про відсутності в діяннях складу кримінальних правопорушень є немотивованими та передчасним.

Також варто відзначити, що в оскаржуваній постанові слідчий посилається на свідчення чисельних свідків, але не вказує на те, які свідчення надані кожним окремим свідкам, не надає оцінку цим свідченням як окремо так і в сукупності, а тому із оскаржуваної постанови взагалі не можливо зрозуміти, з яких підстав слідчий надав перевагу тим чи іншим показанням свідків та відкинув інші.

Також слідчий в постанові вказує, що у провадженні процесуальним керівником у неодноразово надавалися вказівки щодо проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, але на заначено, які саме вказівки, які з них він виконав, які ні і з яких причин.

Слідчий, закриваючи провадження, не взяв до уваги доводи заявника про особисті мотиви застосування до нього дисциплінарних стягнень, що виникли у зв`язку з продажем спільного майна колишнього подружжя - заявника і ОСОБА_8 , говорячи про яке заявник посилався на цивільну справу, яка розглядалася Амур-нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (справа №401/10042/12 (№2-4183/11) за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 . Заявник вказував у своїх заявах і клопотаннях, що начальник госпіталю ОСОБА_5 притягав його до дисциплінарної відповідальності з особистих мотивів, маючи намір створити заявникові неналежні умови праці. При цьому начальник госпіталю діяв як посадова особа, але матеріали кримінального провадження не містять ні рішень про призначення ОСОБА_5 на посаду у відповідний період часу, його посадових інструкцій, статутів госпіталю.

Заявник неодноразово звертався до слідчого і прокурора із завами про витребування з архіву Кіровського районного суду м. Дніпропетровська копії постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2011р. у кримінальній справі №1-257/11 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України; з архіву Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська засвідчених копій рішення цього суду від 19.10.2009р. та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010р. у справі №2-1830/09, але ці рішення до матеріалі кримінального провадження не долучені і не проаналізовані.

Крім того, у постанові не взято до уваги підстави скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження, наведені в ухвалах слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015р., від 07.12.2015р., від 01.03.2017р.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 01.03.2017р. по справі № 201/406/17-к скасовано и постанову слідчого від 15.11.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000727, у зв`язку з передчасним висновком слідчого про відсутність в діяннях складу злочинів. В ухвалі вказано про доцільність проведення у кримінальному провадженні додаткових слідчих дій, зокрема (але не виключно), спрямованих на додаткові одночасні допити осіб, на які вказував заявник потерпілий ОСОБА_3 , а також надання оцінки рішенням судів, якими задоволені вимоги ОСОБА_3 про поновлення його трудових прав, долучення до матеріалів провадження і надання оцінки документів про прийняття на роботу лікаря ОСОБА_6 , нарахування йому заробітної плати.

В інших указаних ухвалах слідчі судді вказували на необхідність усунення слідчим грубих порушень при проведенні досудового слідства, в необхідності з`ясування дійсних обставин справи та проведенні слідчих дій. Зокрема, було вказано, що органом досудового розслідування не надано належної оцінки доводам заявника про необхідність надання правильної юридичної оцінки та кваліфікації дій начальника госпіталю ОСОБА_5 при накладенні на заявника дисциплінарних стягнень та звільнень з урахуванням висновків, що містяться в рішеннях судів, якими буди встановлені порушення норм трудового права під час вчинення таких дій по відношенню до мене як заявника.

Слідчими суддями вказано, що органом досудового розслідуваних не надано належної оцінки доводам заявника про необхідність здійснення слідчих дій щодо допитаних слідчим свідків, які є підлеглими начальника госпіталю ОСОБА_11 з одночасним допитом мене як свідка та з`ясування факту отримання відповідними особами сум премій та їх розміру. Вказане потребує додаткової слідчої перевірки із залученням фінансових документів нарахування премій працівникам госпіталю по періодах часу, на які я вказував як заявник.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Заявником порушено 10-тиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявник подав клопотання про його поновлення, оскільки він отримав оскаржувану постанову 22.01.2020р. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги до слідчого судді.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України задовольнити.

Постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для організації продовження досудового розслідування з урахуванням зауважень слідчого судді, викладених в даній ухвалі.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1