Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
представника
потерпілого: ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 21 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Малинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, вдівця, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:

-23.09.2008 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 115 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі,

визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначено покарання - 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з часу набрання вироком законної сили. Зарахувано відповідно до вимог ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15.07.2018 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: особисті речі вирішено повернути власникам, у разі відмови у отриманні - знищити; пляшку ємністю 1,5 л., частково заповненої рідиною; змиви з плямами бурого кольору, змиви з рук ОСОБА_7 вирішено знищити; пластикові банківські картки, пенсійне посвідчення, 78 грн. залишити потерпілому.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради за лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 4269 грн. 40 коп.

Цивільний позов потерпілого задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 2730 грн. та моральної шкоди 100000 грн.

Згідно вироку суду 14 липня 2018 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_7 перебував у приміщенні сторожового вагончика, що на території підприємства «Елітбуд», розташованого в м. Житомирі по вул. Гранітна, 16, де разом із ОСОБА_10 розпивав алкогольні напої. В подальшому, цього ж дня, та у вказаний час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, предметом ззовні схожим на ніж наніс один удар в ліву частину грудної клітки ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва, відкритого лівобічного гемопневмотораксу, поранення перикарду, гемоперикарду, які належать до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне провадження направити на нове досудове розслідування, судове слідство. Стверджує, що потерпілий в його бік висловлював образи, а тому він, обвинувачений, перебував у сильному душевному хвилюванні. Однак, потерпілого ножем не бив. При цьому, під час досудового розслідування на нього, ОСОБА_7 , тиснули працівники поліції. Саме ж досудове розслідування було проведено поспіхом. Заявляв клопотання про проведення слідчих дій на місці злочину із залученням експерта-криміналіста. Однак, на досудовому розслідуванні цього зроблено не було. Наполягав на безпосередній участі потерпілого в судових засіданнях для з`ясування всіх обставин, але судом цьому не надано належної оцінки. Прямі доказів нанесення саме ним удару ножем потерпілому в матеріалах кримінального провадження відсутні.

В поданих запереченнях представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 відхилити, а оскаржуваний вирок суду без змін. Зазначає, що згідно аудіозапису судового процесу ОСОБА_7 не заперечував заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому при допиті потерпілого ОСОБА_11 .

Сам потерпілий, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду надав послідовні покази і вказав саме на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка заподіяла йому тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується показами свідків та даними записів з відеорегістратора. Допитані в судовому засіданні свідки вказали, що приїхавши за викликом на місце пригоди, бачили лише обвинуваченого, який не заперечував, що вдарив ножем потерпілого, який викинув.

Не можуть братись до уваги доводи ОСОБА_7 про те, що заподіяти тілесні ушкодження потерпілому він міг перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, оскільки перебування винного в стані алкогольного сп`яніння, як передбачено законом, виключає такий стан.

В поданих запереченнях прокурор кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить оскаржуваний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення. Зазначає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, доведена повністю доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду, а також показами допитаних судом свідків. При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку та доводи захисника, яка також в повному обсязі підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи та вимоги прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши вказані доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених положень Закону судом першої інстанції при розгляді вказаного кримінального провадження дотримався, повно та всебічно встановив та дослідив фактичні обставини провадження, повно, об`єктивно та всебічно дослідив надані сторонам кримінального провадження докази та оцінив в їх сукупності з дотриманням положень ст.ст. 84-88, 94 КПК України, а також дотримався інших вимог кримінального процесуального закону, та дійшов обгрунтованого та вмотивованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано та про доведеність його вини у їх вчиненні, які у повному обсязі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується наданими суду першої інстанції показами потерпілого ОСОБА_10 з приводу фактичних обставин справи. Останній показав, що він повинен був показати ОСОБА_7 об`єм роботи по охороні об`єкту. В подальшому вони з обвинуваченим вживали спиртне, спілкувалися, під час чого виник конфлікт, в ході якого обвинувачений своїм складним ножем, яким в останнього був при собі, наніс удар в груди. Після цього він, потерпілий, почав втікати на заправку, яка була поруч, а ОСОБА_7 залишився на місці.

Підтверджується вина ОСОБА_7 і показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які зазначили, що приїхали за викликом на місце події, де побачили лише обвинуваченого, який був біля приміщення охорони кунгу. Останній говорив про те, що прийшов влаштовуватися на роботу та не заперечував, що вдарив ножем потерпілого, вказав, що ніж викинув. Вони намагалися відшукати ніж, але не знайшли. Також вказали, що у приміщенні кунгу обвинувачений схопив ніж та наніс собі удар в область живота, йому також викликали швидку. Обвинувачений говорив, що був судимий, відбував покарання і знову буде. В приміщенні бачили залишки їжі, пляшку з невеликою кількістю горілки, від обвинуваченого був різкий запах алкоголю. Вказані покази узгоджуються між собою, їм надана судом першої інстанції належна оцінка.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчинені даного злочину підтверджується і дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме:

- карткою виклику швидкої медичної допомоги, в якій під час огляду потерпілого ОСОБА_10 виявлено та зафіксовано тілесне ушкодження та його локалізацію (а.к.п.81-83);

- висновком експерта № 1914 від 09.08.2018 року про розташування та тяжкість отриманих потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (а.к.п.88-89);

- протоколом огляду відеозаписів з відеореєстраторів, з яких вбачається спілкування з обвинуваченим та пошуки ножа (а.к.п. 75-79);

- протоколом огляду місця події від 15.07.2018 року - приміщення вагончика на території підприємства «Елітбуд», в якому було зафіксовано обстановку у вагончику, зокрема розташування продуктів харчування та алкоголю, плям крові (а.к.п.48-54);

- протоколом слідчого експерименту від 26.07.2018 року, в ході якого потерпілим було відтворено обставини нанесення обвинуваченим удару ножем (а.к.п.84-87).

Колегія суддів звертає увагу, що перелічені вище письмові докази не визнані судом недопустимими доказами, узгоджуються з наданими суду поясненнями потерпілого та свідків, та не суперечать один одному.

Вказаним доказам судом надано належну та повну і обґрунтовану оцінку, про що наведено у вироку суду першої інстанції.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , що він мав намір працевлаштуватися охоронцем і за допомогою потерпілого мав знайомитися з територією підприємства, обов`язками охоронника, у зв`язку з чим і був у приміщенні сторожового вагончика; надалі під час вживання спиртного з потерпілим почалася сварка, пов`язана з висловлюваннями потерпілого; як наніс удар та чи наносив взагалі не пам`ятає, коли прийшов у себе, сидів на ліжку, у вагончику нікого не було, всі предмети були на місці не спростовують висновків суду про наявність в його діях саме умисного тяжкого тілесного ушкодження за обставин, зазначених в обвинувальному акті та вироку суду першої інстанції, оскільки такі пояснення спростовуються наведеними вище доказами. Зазначені пояснення обвинуваченого вірно оцінені судом першої інстанції як такі, які спрямовані на уникнення обвинуваченого від відповідальності за вчинене та покращення свого становища.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілого ножем не бив, а прямі доказів нанесення саме ним удару ножем потерпілому в матеріалах кримінального провадження відсутні, є безпідставними, оскільки спростовуються переліченими вище в даній ухвалі доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

При цьому посилання обвинуваченого на те, що знаряддя вчинення злочину ніж знайдено не було, а він (обвинувачений) з огляду на поганий зір не виходить вночі з приміщення, тому не міг викинути ножа на теріторії підприємства, потерпілого знайдено не в вагончинку, а на значній відстані від нього, тому тілесне ущкодження міг йому завдати будь-хто, не спростовують висновкі всуду про доведеність вини саме обвинуваченого у вчиненні даного злочину, який здійснений на підстві досліджених в судовому засіданні доказів сторони обвинувачення. Крім того потерпілий чітко та однозначно вказав саме на обвинуваченого як на особу, яка завдала йому удар ножем за обставин, вказаних в обвинуваченні та встановлених судом, підстав не довіряти показам потерпілого не вбачається, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами та поясненнями самого обвинуваченого, крім обставин безпосереднього завдання тілесного ушкордження, підстав оговорювати потерпілим обвинуваченого в ході судового розгляду встановлено не було. Потерпілий з обвинуваченим раніше знайомі не були, неприязних відносин в них до зазначених подій не існувало, а пояснення обвинуваченого про те, що потерпілий в ході сумісного вживання алкогольних напоїв образив його, у зв`язку з чим він перебував в стані сильного душевного хвилювання, навпаки можуть свідчити про наявність підстав в обвинуваченого завдати потерпілому таке тілесне ушкодження.

Таким чином органом досудового розслідування доведено достатніми та допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції, що вказаний злочин щодо потерпілого вчинено саме обвинуваченим, і висновки суду про це є законними та обгрунтованими.

Крім того не спростовують висновків суду і твердження обвинуваченого про те, що потерпілий в його бік висловлював образи, а тому він, обвинувачений, перебував у сильному душевному хвилюванні, жодним чином не спростовуює висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ним даного кримінального правопорушення, а навпаки свідчить про наявність в нього умислу на спричинення даного тілесного ушкодження, який раптово виник у зв`язку зі сваркою з потерпілим. З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів також вважає за необхідне погодитися.

Не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування вироку суду і доводи апелянта про те, що він заявляв клопотання про проведення слідчих дій, слідчого експерименту на місці злочину із залученням експерта-криміналіста, однак на досудовому розслідуванні цього зроблено не було, що також не було враховано і судом першої інстанції.

З досліджених судом доказів, наданих стороною обвинувачення, вбачається, що органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні 15.07.2018 року було проведено огляди місця події : приміщення вагончика на території підприємства «Елітбуд», в якому обвинувачений завдав тілесного ушкодження потерпілому, та ділянка місцевості поблизу даного вагончика, за участю спеціалістів, в тому числі і з метою виявлення ножа, яким було завдано тілесне ушкодження, а також 26.07.2018 р. за участю потерпілого ОСОБА_10 було проведено слідчий експеримент. При цьому з огляду на пояснення обвинуваченого в ході розгляду провадження в суді першої інстанції про те, що він не пам`ятає, чи наносив удар потерпілому ножем та про те, що на досудовому розслідуванні зазначав про це ж, та з огляду на його пояснення в апеляційному суді про те, що удару ножем потерпілому не наносив, є незрозумілим, які слідчі дії необхідно було провести органу досудового розслідування за його участю та участю криміналіста, якщо це слідчий експеримент, то які в такому разі його покази необхідно було перевірити в ході даної слідчої дії, або яку саме експертизу необхідно було призначити.

При цьому матеріали провадження не містять даних про те, що обвинувачений заявляв такі клопотання під час досудового розслідування, сам обвинувачений та його захисник доказів звернення з такими клопотаннями в ході досудового розслідування не надавали, не надано таких доказів в апеляційному суді. Не звертався обвинувачений також і з клопотаннями про допит додаткових свідків (працівників швидкої допомоги, інших осіб, про які він зазначає вже в апеляційній скарзі) з метою встановлення пояснень осіб, які перебували в кареті швидкої допомоги. При цьому обвинувачений не зазначив, які саме відомості вони могли повідомити, та яке доказове значення вони можуть мати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що останній наполягав на безпосередній участі потерпілого в судових засіданнях для з`ясування всіх обставин, але судом цьому не надано належної оцінки, є безпідставними, оскільки потерпілий ОСОБА_16 приймав участь у судових засіданнях суду першої інстанції, що підтверджується відповідними журналами судових засідань від 13.11.2018 року (а.к.п.111-114), від 121 (а.к.п.121-122), від 01.03.2019 року (а.к.п.136-137), від 09.04.2019 року (а.к.п.146-147). При цьому в судовому засіданні суду першої інстанції від 13.11.2018 року потерпілий ОСОБА_16 був допитаний в повному обсязі, усі учасники судового розгляду мали можливість його допиту, з`ясування усіх обставин, що мають значення для провадження, за участю потерпілого. При цьому потерпілий у повному обсязі підтвердив свої пояснення, які він надавав в ході досудового розслідування, в тому числі і в ході слідчого експерименту за його участю, наполягав на них, чітко зазначив про вчинення даного злочину саме обвинуваченим за обставин, вказаних в обвинуваченні та встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального права як судом, так і органом досудового розслідування , в ході апеляційного перегляду кримінального провадження підтвердження не знайшли.

Посилання апелянта не неприязне відношення головуючого судді до нього, яке проявилося після судового розгляду провадження нею, нічим не підтверджено. Не знайшли підтвердження також і дводи апеляційної скарги обвинуваченого, що під час досудового розслідування на нього, ОСОБА_7 , тиснули працівники поліції, а саме досудове розслідування було проведено поспіхом, оскільки стороною захисту будь-яких доказів на підтвердження цьому не надано (звернення до контролюючих органів на неправомірні дії працівників органу досудового розслідування інші скарги, тощо) та не наведено інших вагомих відомостей, які б в беззаперечній формі підтверджували вказані доводи (неналежне проведення досудового розслідування з порушенням положень КПК України, тощо).

Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого та непризначення судово-медичної експертизи для його встановлення з огляду на наявність в нього хвороб та травм, в тому числі і для можливого встановлення групи інвалідності обвинуваченому, то слід зазначити, що вказана обставина, тобто стан здоров`я обвинуваченого, з огляду на інші обставини, передбачені ст. 65 КК України та враховані судом при призначенні йому покарання, не є підставою для призначення йому менш суворого покарання, оскільки покарання, визначене судом відповідає його особі та тяжкості вчиненого ним злочину, вважати його явно несправедливим підстав не вбачається. Призначення ж судово-медичної експертизи в межах кримінального провадження для встановлення стану здоров`я обвинуваченого, в тому числі і для встановлення групи інвалідності, КПК України не передбачено. Проведення обстеження та надання медичної допомоги обвинуваченому передбачено в позасудовому порядку за місцем його утримання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України обгрунтованими та вмотивованими, здійсненими на підставі повного та всебічного встановлення обставин вчинення злочинів, оцінки усіх наданих досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів в їх сукупності, з правильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону, та підстав для задоволення апеляційної скарги та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає. Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого про направлення кримінального провадження на додаткове досудове розслідування, то вони не можуть бути задоволенні, оскільки зазначене взагалі не передбачено положеннями КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 21 серпня 2019 року щодо нього за ч.2 ст.121 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: