Справа № 161/449/20
Провадження № 1-кп/161/409/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 травня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004081, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 10.01.2020 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хопнів Ківерцівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого механіком ТзОВ «ПІДШИПНИК-АВТОСЕРВІС», не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 24.10.2019 близько 17.50 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою по вул. Володимирській у напрямку виїзду з міста Луцька зі швидкістю близько 55 кілометрів на годину, в порушення вимог п. 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявивши безпечність, неуважність та маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, допустивши наїзд передньою частиною вищевказаного автомобіля на пішохода, внаслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження, від яких настала смерть.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 496 від 02 грудня 2019 пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, яка включає відкриту черепно-мозкову травму у вигляді садна волосистої ділянки голови та крововиливу під м`які тканини, зламу кісток склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку; закриту тупу травму органів грудної клітки у вигляді забоїв правої легені, крововиливу в середостіння та устя серця, крововиливу у діафрагму справа; закриту тупу травму органів черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді субкапсулярного крововиливу великої долі печінки (забій), крововиливу у ворота печінки, крововиливу в корінь та паренхіму селезінки (забій), забій обох нирок, забій стінок сліпої, висхідної ободової та клубової кишок із некрозом та перфорацією, перитоніт; множинні садна та синці тіла. Комплекс даних тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілої. Причиною смерті ОСОБА_10 є поєднана тупа травма тіла.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.2.3 (б), 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, у відповідності до яких:

- в порушення вимог п.2.3 (б), Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;
- в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку був об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- в порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України,у населеному пункті рухався із швидкістю більше 50 км/год.;

- в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшив швидкість, а в разі потреби - не зупинився, щоб дати їй дорогу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої спочатку визнав частково, потім - повністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди визнав повністю. Суду дав показання, що 24.10.2019 в період 17.30 -17.40 год. їхав по вул.Володимирській м.Луцька, зі швидкістю 50-55 км/год. По дорозі їхали великі вантажні автомобілі, які позбавляли його можливості добре бачити увесь відрізок дороги, тому він не побачив як потерпіла почала переходити дорогу, внаслідок цього він здійснив на неї наїзд. Не заперечив порушення ним вимог тих пунктів ПДР, що вмінені йому в обвинувачення. В подальшому показав, що відволікся від керування, тому допустив наїзд на пішохода, тому вину визнає повністю. Завдані потерпілому збитки частково відшкодував, що підтверджено доданими чеками, має намір найближчим часом відшкодувати усі збитки. Просив суворо його не карати та не позбавляти волі, оскільки він хворіє та є інвалідом. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами не є його джерелом доходу.

Крім фактично часткового визнання винуватості (а згодом повного визнання вини) самим обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання, що 24.10.2019 о 17.50 год. він був на вечірній службі у церкві. До нього зателефонувала жінка та повідомила, що доньку збив автомобіль. Він відразу поїхав на місце ДТП, по дорозі викликав працівників поліції, однак там доньки вже не було, її забрали до лікарні. На місці події лише був обвинувачений, який зачинився в автомобілі та ні з ким не спілкувався. Донька від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обвинувачений у лікарню не приходив, коштів не передавав, вперше попросив вибачення 04.02.2020. Збитки відшкодовані в сумі - 115 552, 77 грн, тому заявлений позов просив задовольнити з врахуванням суми відшкодованих збитків. Щодо міри покарання, то наполягав суворому покаранні у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що 24.10.2019 близько 17.45 год. відбулась ДТП. Він вийшов з маршрутки і переходив дорогу по пішохідному переходу по вул.Володимирській м.Луцька. Перебуваючи поблизу вул.Старосільської (за м 50 від ДТП) почув звук гальмування, відразу повернувся і побачив дівчинку, яка впала. Відразу побіг на місце події, викликав швидку допомогу. Ствердив, що транспортний потік на дорозі був середній, в попутному напрямку з автомобілем, який збив дівчину, їхав лише один легковий автомобіль. В зустрічному напрямку були якісь автомобілі, однак їх не було багато, вони не були великі та не загорожували видимість. Коли потерпіла переходила дорогу, вона була вільною, їй нічого не заважало, при цьому, остання була у яскравому одязі, її легко було помітити. Участь під час проведення слідчого експерименту брав, усе викладене під час його проведення відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання, що у жовтні 2019 близько 17 год. відбулась ДТП. Вона вийшла з маршрутки і переходила разом з хлопцем дорогу по пішохідному переходу по вул.Володимирській м.Луцька. Пройшовши кілька метрів вона зупинилась зателефонувати чоловіку і в цей момент почула ніби звук гальмування та чийсь зойк, відразу повернулася і побачила як дівчинка підлетіла від удару автомобіля і впала. Хлопець, який разом з нею переходив дорогу першим кинувся до неї та викликав швидку. Ствердила, що автомобілів, які б заважали водію, який збив дівчинку бачити пішохідний перехід, не було. Участь під час проведення слідчого експерименту брала, усе викладене під час його проведення відповідає дійсності.

Вказані показання свідків стверджуються і протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2019, проведеного за їх участі.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.10.2018 (з доданими фототаблицями та схемою) вбачається, що ДТП трапилась в м.Луцьку, навпроти будинку №50 по вул.Володимирській, на нерегульованому пішохідному переході, позначеному відповідним дорожнім знаком та розміткою. В автомобілі марки «Фольксваген-Пассат» пошкоджена передня частина вм`ятина на лівій частині капоту, тріщини на лівій частині переднього бамперу. Під час проведеного огляду вказаний автомобіль вилучено.

Постановою від 25.10.2020 автомобіль марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та передано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи №484 від 27.12.2019 стверджується, що на момент експертного огляду система рульового керування та робоча гальмова система автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані.

З висновку судової інженерно-транспортної експертизи №545 від 27.12.2019 вбачається, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав діяти у відповідності до вимог пункту 18.1 ПДР України, тобто повинен був з моменту виходу пішохода ОСОБА_13 на нерегульований пішохідний перехід, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу. У задній дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 з моменту виникнення небезпеки для руху, при дотриманні вимог Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку експерта №496 від 02.12.2019 причиною смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є поєднана тупа травма тіла, яка в своєму клінічному перебігу привела до розвитку поліорганної недостатності, на що вказує характерна патоморфологічна картина виявлена при дослідженні трупа. Смерть потерпілої настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16.30 год. у стаціонарі ВОДТМО. При судово-медичному дослідженні виявлено наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, яка включає відкриту черепно-мозкову травму у вигляді садна волосистої ділянки голови та крововиливу під м`які тканини, зламу кісток склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку; закриту тупу травму органів грудної клітки у вигляді забоїв правої легені, крововиливу в середостіння та устя серця, крововиливу у діафрагму справа; закриту тупу травму органів черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді субкапсулярного крововиливу великої долі печінки (забій), крововиливу у ворота печінки, крововиливу в корінь та паренхіму селезінки (забій), забій обох нирок, забій стінок сліпої, висхідної ободової та клубової кишок із некрозом та перфорацією, перитоніт; множинні садна та синці тіла. Комплекс виявлених тілесних ушкоджень міг виникнути внаслідок контакту потерпілої із виступаючими частинами кузова автомобіля в праву бокову поверхню тіла із послідуючим відкиданням потерпілої на дорожнє покриття під час наїзду. Комплекс даних тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілої та, відповідно, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпіла переходила дорогу в той період, коли проїздило багато вантажних автомобілів, що позбавляло його можливості виявити та вчасно зреагувати на появу потерпілої на дорозі, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, зокрема, показаннями свідків, допитаних в ході судового розгляду, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання пом`якшення своєї відповідальності за фактично вчинені дії.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Фактичне визнання вини обвинуваченим в ході судового розгляду (в кінці судового слідства) суд не відносить до щирого каяття, оскільки як під час досудового слідства, так і судового розгляду наявності такої обставини не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, хворіє, що стверджується медичною документацією, є інвалідом ІІІ групи, збитки закладу охороні здоров`я ним відшкодовані повністю (на суму 3 652, 50 грн), що стверджується квитанцією №44 від 28.02.2020, однак фактично свою винуватість визнав частково, змінюючи показання намагався пом`якшити відповідальність за фактично вчинені ним дії, збитки ним відшкодовані лише частково, потерпілий наполягав на виключно суворому його покаранні: позбавленні волі обвинуваченого та позбавленні права керування транспортними засобами, ним вчинено необережний злочин, однак він, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, від вчиненого наступили тяжкі наслідки смерть малолітньої дитини, тому суд, з врахуванням думки потерпілого, призначає покарання в межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами.

Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування суд враховує, що право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу ОСОБА_6 , оскільки його робота не пов`язана з керуванням транспортними засобами, а також тяжкі наслідки, що настали внаслідок наявності у нього такого права.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди, уточнений внаслідок часткового добровільного відшкодування шкоди в сумі 115 552, 77 грн, задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 384 447 (триста вісімдесят чотири тисячі чотириста сорок сім) грн. 23 (двадцять три) коп.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченого, який працевлаштований та є інвалідом ІІІ групи, при цьому, виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити та повернути законним володільцям.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 24.10.2019 (ухвала слідчого судді від 25.10.2019), відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст.286 ч.2 КК України, призначивши покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк - 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 384 447 (триста вісімдесят чотири тисячі чотириста сорок сім) грн. 23 (двадцять три) коп.

Речові докази:
-транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 , що переданий на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів, що у м.Луцьку по вул.Ківерцівській,34 повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_6 ;

-гаманець, три гривні, три ключі та мобільний телефон марки «Леново А2010-а» імей1 НОМЕР_2 , імеі2 НОМЕР_3 , що передані на зберігання потерпілому, залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_7 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави 2 512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн 16 коп. судових витрат по справі за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 24.10.2019 (ухвала слідчого судді від 25.10.2019) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1