Справа № 676/5674/19
Провадження № 1-кп/676/109/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участюсекретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області об`єднане кримінальне провадження №0000798 від 13 липня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше судимого 22 грудня 2018 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, яке відбув 23 березня 2019 року (т.2 а.с.39, 170),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 13 липня 2019 року близько 14 год. 07 хв., перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , вхід до якого є безперешкодним під час роботи вище вказаного закладу та в якому здійснює торгову діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (код ЄДРПОУ № НОМЕР_1 ), скориставшись відсутністю нагляду власника та впевнившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу з торгівельних стелажів із взуттям повторно таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_7 одну пару жіночих кросівок «Ideal H86», 46 розміру, білого кольору, вартістю 190 грн. 00 коп. та одну пару чоловічих кросівок «Tibet», 43 розміру, білого кольору вартістю 520 грн. 00 коп., чим завдав останній майнової шкоди в розмірі 710 грн. 00 коп.

Крім того, 14 серпня 2019 року близько 14 год. 13 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з торгівельним кіоском АДРЕСА_3 , вхід до якого є безперешкодним під час роботи вищевказаного кіоску та в якому здійснює торгову діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю нагляду власника та будучи впевненим, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу з торгівельного стелажу повторно таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_8 чоловічу куртку марки «Santoryo» моделі «8242 ETRO» вартістю 1257 грн., чим завдав останній майнової шкоди в указаному розмірі.

Зазначеними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково. Зокрема, в першочергових судових засіданнях, повністю визнавши винність у вчиненні крадіжки взуття із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в потерпілої ОСОБА_7 та частково у вчиненні закінченого замаху на відкрите викладення куртки з торгівельного кіоску в потерпілої ОСОБА_8 , дав суду показання, що дійсно 13 липня 2019 року близько 14 год. 00 хв. зайшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де, скориставшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з торгівельних стелажів із взуттям таємно викрав одну пару жіночих кросівок білого кольору та одну пару чоловічих кросівок білого кольору, які помістив до поліетиленового пакету синього кольору, який приніс із собою, та покинув приміщення магазину. Але, через деякий час вирішив повернути викрадені кросівки та повернувся до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де уже перебували працівники поліції, яким він і добровільно видав викрадене взуття. Проте, в послідуючих судових засіданнях ОСОБА_5 заперечив свою причетність до вчинення зазначеної крадіжки та ствердив, що в дійсності не викрадав кросівки, а видане ним взуття йому дали працівники поліції та, здійснюючи на нього незаконний фізичний та психічний вплив, змусили зізнатися у вчинені даного злочину. Таким чином, вину у вчиненні цього злочину не визнає.

Що стосується епізоду замаху на відкрите викрадення кутки потерпілої ОСОБА_9 , то не заперечив того факту, що дійсно 14 серпня 2019 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись на центральному ринку м.Кам`янець-Подільського, що по проспекту Грушевського, 25, скориставшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, непомітно взяв із торгівельного стелажу одного з кіосків чоловічу куртку темного кольору та почав рухатися до входу з ринку. Проте, відійшовши від місця крадіжки приблизно на 100 метрів, через декілька хвилин,уже при виході з ринку, його наздогнав та збив з ніг ОСОБА_10 , відібрав викрадену куртку та викликав працівників поліції.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 винність в учиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні зазначених вище суспільно небезпечних діяннях повністю доведена стороною обвинувачення наступними доказами.

Так, по епізоду таємного викрадення належного потерпілій ОСОБА_7 взуття винність ОСОБА_5 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000798 (т.2 а.с.1-2) вбачається, що 13 липня 2019 року о 17 год. 34 хв. на підставі усної заяви потерпілої ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України були внесені відомості по факту крадіжки невстановленою на той час особою 13 липня 2019 року близько 14 год. 30 хв. у приміщенні магазину «Kristi», що розташований по пр.Грушевського, 38 в м.Кам`янець-Подільському, належних ОСОБА_7 двох пар взуття.

Як вбачається з постанови про зміну кваліфікації кримінального діяння від 05 серпня 2019 року (т.2 а.с.94) та витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000798 (т.2 а.с.95,117,124) дії ОСОБА_5 по вказаному епізоду були перекваліфіковані з ч.1 на ч.2 ст.185 КК України.

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 липня 2019 року (т.2 а.с.8), підтверджено факт звернення потерпілої ОСОБА_7 до поліції з усною заявою про те, що 13.07.2019 року близько 14 год. 30 хв. з приміщення магазину «Kristi», що розташований по пр.Грушевського, 38 в м.Кам`янець-Подільському, невстановлена особа, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із торгових прилавків дві пари взуття.

Даними протоколу огляду місця події від 13 липня 2019 року з ілюстративними таблицями (т.2 а.с.11-15), який проводився на підставі письмової згоди власника потерпілої ОСОБА_7 (т.2 а.с.10), згідно з якими підтверджено ту обставину, що місцем події є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_4 , в якому здійснюється торгівля взуттям, що знаходяться на торгівельних прилавках.

Твердження захисника про те, що зазначений протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки огляд місця події проводився не на підставі добровільної згоди власника приміщення, а на підставі добровільної згоди фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , є надуманими та не грунтуються на вимогах закону, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог частини другої статті 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а згідно з приписами частини першої статті 233 того ж Кодексу ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою ст.233 КПК України.

Системний аналіз зазначених норм кримінального процесуального законодавства України дає підстави стверджувати, що огляд місця події може бути проведений слідчим не за добровільною згодою власника житла чи іншого володіння особи, а за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

Як встановлено з дослідженої у судовому засіданні письмової заяви ОСОБА_7 від 13 липня 2019 року (т.2 а.с.10), остання надала добровільну згоду слідчому СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 на проведення огляду приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по проспекту Грушевського, 38 в м.Кам`янець-Подільському.

А як вбачається з досліджених у судовому засіданні добровільно наданих слідчому потерпілою ОСОБА_7 правовстановлюючих та реєстраційних документів на приміщення магазину непродовольчих товарів по АДРЕСА_2 (т.2 а.с.74-80), саме потерпіла ОСОБА_7 є власником та особою, яка володіє приміщенням магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_4 , в якому і здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець по реалізації непродовольчих товарів взуття (т.2 а.с.81-83).

Таким чином, судом встановлено, що огляд місця події проводився за добровільною згодою власника приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та особи, яка ним володіє фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , тобто у відповідності до вимог ст.ст.233, 237 КПК України, а тому зазначений протокол огляду місця події визнається судом допустимим доказом.

Даними протоколу огляду речового доказу наданого стороні кримінального провадження від 01 серпня 2019 року з ілюстративними таблицями (т.2 а.с.57-60), відповідно до яких ОСОБА_5 на підставі власноручно написаної заяви про добровільну видачу від 13 липня 2019 року (т.2 а.с.40) у присутності двох понятих добровільно видав слідчому одну пару жіночих кросівок «Ideal H86», 46 розміру, білого кольору, та одну пару чоловічих кросівок «Tibet», 43 розміру, білого кольору, які в подальшому слідчим з участю потерпілої ОСОБА_7 оглянуто (т.2 а.с.56-60), а постановою про зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них від 13 липня 2019 року (т.2 а.с.42) визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с.43).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16 липня 2019 року з ілюстрованими таблицями (т.2 а.с.90-93), відповідно до яких свідок ОСОБА_12 серед пред`явлених їй осіб за рисами обличчя, зростом та тілобудовою впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 13.07.2019 року викрала у приміщенні магазину «Kristi» дві пари взуття.

Крім того, винність ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки належних потерпілій ОСОБА_7 двох пар жіночих та чоловічих кросівок об`єктивно підтверджується даними протоколу огляду від 26 липня 2019 року (т.2 а.с.66-67) DVD-R оптичного диску, на якому містяться відеозаписи з камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_4 , який був наданий слідчому особою, яка володіла цим документом потерпілою ОСОБА_7 (т.2 а.с.64) у відповідності до вимог глави 15 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року про тимчасовий доступ до документів (т.2 а.с.62-63), та які згідно з вимогами ч.1 ст.359 КПК України були продемонстровані в судовому засіданні. З відеозаписів чітко вбачається як особа чоловічої статті, яка за антропометричними даними тілобудови - високий зріст та худорлявість, а також формою обличчя, схожа на обвинуваченого ОСОБА_5 ,13 липня 2019 року о 14 год. 07 хв. заходить до приміщення магазину, візуально оглядає приміщення, після чого бере із торгівельних стелажів дві пари взуття білого кольору, кладе його до поліетиленового пакету синього кольору та швидким темпом покидає приміщення магазину. Також на відеозаписі вбачається, як о 14 год. 08 хв. до приміщення торгівельної зали заходить жінка ( ОСОБА_12 ) та здійснює візуальний огляд торгівельних стелажів.

Твердження захисника про те, що вказані відеозаписи, а також дані протоколу їх огляду, є недопустимими доказами, оскільки відеозаписи були надані потерпілою ОСОБА_7 , а тимчасовий доступ до них слідчим суддею був наданий службовим особам магазину «Kristi», є надуманими та не грунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до приписів частини першої статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Як встановленого судом, ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.62-63) зобов`язано службових осіб магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по проспекту Грушевського, 38 в м.Кам`янець-Подільському, надати (забезпечити) тимчасовий доступ слідчим СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 до документів, а саме до відеозаписів із внутрішніх та зовнішніх камер відеоспостереження в період часу з 14 год. 15 хв. по 14 год. 35 хв. 13 липня 2019 року. На виконання зазначеної ухвали слідчого судді потерпіла ОСОБА_7 , якій, як встановлено судом із наведених вище доказів, належить на праві приватної власності приміщення непродовольчого магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і в якому вона, як фізична особа підприємець, здійснює господарську діяльність, а отже яка і є службовою особою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто як особа, у володінні якої знаходилися ці документи, видала слідчому ОСОБА_13 зазначені відеозаписи, які в подальшому і були оглянуті слідчим у відповідності до вимог частини другої статті 100 та статті 237 КПК України.

Таким чином, судом встановлено, що зазначені вище докази були отримані стороною обвинувачення у передбаченому КПК України порядку, а тому будь-яких законних підстав визнавати їх недопустимими, як про це стверджує сторона захисту, на переконання суду не вбачається.

Проаналізувавши у відповідності до вимог ст.94 КПК України зазначені вище докази в їх сукупності, зокрема ті обставини, що зафіксована камерами внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » особа чоловічої статті, яка вчиняє крадіжку взуття, візуально схожа на обвинуваченого ОСОБА_5 , що ОСОБА_12 , яка безпосередньо знаходилася в приміщенні магазину в момент вчинення крадіжки, впізнала саме ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила крадіжку, а також ту обставину, що саме обвинувачений через незначний проміжок часу через дві години після вчинення крадіжки добровільно видав працівникам поліції дві пари викрадених належних потерпілій ОСОБА_7 кросівок, суд дійшов висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_5 зафіксований камерами відеоспостереження в момент вчинення крадіжки.

Також факт крадіжки обвинуваченим належних потерпілій ОСОБА_7 однієї пари жіночих кросівок «Ideal H86» та однієї пари чоловічих кросівок «Tibet», підтверджується результатами інвентаризацію ФОП ОСОБА_7 станом на день вчинення крадіжки 13 липня 2019 року, відповідно до яких за результатами проведеної інвентаризації було встановлено відсутність зазначених двох пар кросівок.

Висновком судово-психіатричного експерта № 450 від 15 серпня 2019 року (т.2 а.с.106-108) підтверджено ті обставини, що ОСОБА_5 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, виявляв такі в момент вчинення кримінального правопорушення, проте міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Вартість викрадених обвинуваченим ОСОБА_5 належних потерпілій ОСОБА_7 жіночих кросівок «Ideal H86» - 190 грн. 00 коп. чоловічих кросівок «Tibet» - 520 грн. 00 коп., підтверджується наданими їх власником фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 документами про їх вартість, зокрема історією замовлення із сайту оптового інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (т.2 а.с.84), з якого вбачається, що ОСОБА_7 було замовлено через вказаний інтернет-магазин вісім пар кросівок «Ideal H86» загальною вартістю замовлення 1520 грн., а також відношенням ФОП ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка вчинила крадіжку вказаних кросівок із зазначенням їх вартості постачальника, зокрема жіночих кросівок «IdealH86» - 190 грн. 00 коп., а чоловічих кросівок «Tibet» - 520 грн. 00 коп. (т.2 а.с.85).

Зазначені документи, як докази, були надані стороні обвинувачення потерпілою ОСОБА_7 , як фізичною особою підприємцем, тобто були отримані стороною обвинувачення у передбаченому КПК України порядку у відповідності до вимог частини другої статті 93 КПК України, а отже відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України є допустимими доказами. А тому, будь-яких законних підстав визнавати їх недопустимими, як про це безпідставно стверджує сторона захисту, суд не вбачає.

Даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №380 від 13 липня 2019 року (т.2 а.с.28), підтверджено ту обставину, за результатами проведеного ОСОБА_5 зазначеного огляду, який проводився в Комунальному некомерційному підприємстві «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради 13 липня 2019 року о 15 год. 20 хв., тобто через декілька годин після вчинення крадіжки належного потерпілій ОСОБА_7 майна, в ОСОБА_5 не виявлено ознак сп`яніння.

Невизнання ОСОБА_5 винності по епізоду крадіжки належного потерпілій ОСОБА_7 взуття розцінюється судом як його намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин, а його твердження, що він не викрадав взуття, а добровільно видані ним дві пари кросівок дали йому працівники поліції та змусили зізнатися у вчинені крадіжки, оцінюються судом критично, оскільки такі твердження обвинуваченого повністю спростовані зазначеними вище доказами, які між собою узгоджуються.

До того ж, довідкою Кам`янець-Подільського травматологічного пункту від 13 липня 2019 року №4294 (т.2 а.с.29) підтверджено ту обставину, що на момент огляду, який проводився відразу ж після добровільної видачі ОСОБА_5 слідчому викраденого взуття, будь-яких тілесних ушкоджень у нього виявлено не було, що об`єктивно спростовує твердження обвинуваченого про застосування до нього працівниками поліції насильства.

Також, в судовому засіданні ОСОБА_5 ствердив, що він не звертався із будь-якими заявами чи скаргами на неправомірні дії працівників поліції з приводу застосування до нього насильства, що також є підтвердженням того, що такий факт не мав місце, а у своїй власноручно написаній заяві від 10 серпня 2019 року (т.2 а.с.113), яку він писав уже після залучення йому захисника ОСОБА_6 (07 серпня 2019 року (т.2 а.с.100)), ОСОБА_5 відмовився від проведення з його участю слідчого експерименту у зв`язку із тим, що повністю визнавав свою вину у вчиненні крадіжки.

По епізоду крадіжки належної потерпілій ОСОБА_8 куртки винність ОСОБА_5 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що 14 серпня 2019 року близько 13-14 години йому зателефонувала його мати ОСОБА_8 , яка здійснює підприємницьку діяльність, а саме торгівлю речами на критому ринку м.Кам`янець-Подільського, що по пр.Грушевського, 25, кіоск №212, та попросила її на деякий час підмінити. Прибувши до зазначеного кіоску, стояв та розмовляв із маминою сусідкою по ринку біля її кіоску. Також на ринок прийшла знайома матері ОСОБА_16 та поряд з кіоском матері очікувала на неї. Через деякий час ОСОБА_16 повідомила йому, що в них викрали куртку, а також вказала йому напрям, куди пішов чоловік, який вчинив крадіжку. Він відразу ж направився в тому напрямку, куди вказала ОСОБА_16 , а саме, вийшовши з сьомого ряду, в якому розташований матері кіоск, повернув праворуч в шостий ряд та шукав між рядами крадія. Проходячи між рядами, біля меблевого магазину побачив на той час незнайомого йому ОСОБА_5 , з під куртки якого помітив рукав викраденої куртки. Тоді він почав кричати до ОСОБА_5 щоб він зупинився. Проте останній його не послухав та прискорив рух, а за два кіоски до виходу з території ринку почав бігти. А тому він наздогнав ОСОБА_5 , збив його з ніг та затримав, а також повідомив про крадіжку працівників поліції, яким і передав затриманого ОСОБА_5 .

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , з яких вбачається, що 14 серпня 2019 року близько13-14 години біля кіоску №212 на території критого ринку, що розташований по АДРЕСА_5 , очікувала на свою знайому ОСОБА_8 , де остання здійснює підприємницьку діяльність. Син ОСОБА_8 ОСОБА_10 , який на той час тимчасово підміняв мати, стояв біля сусіднього в тому ж ряду кіоску та спілкувався із підприємцем по сусідству. Очікуючи ОСОБА_8 , вона також ходила та розмовляла із сусідами по кіоску і в цей момент побачила, як незнайомий їй на той час обвинувачений ОСОБА_5 на вітрині торгівельного кіоску ОСОБА_8 оглядав товар, а саме перебирав куртками. Тоді ж, ОСОБА_5 зняв із вітрини синю куртку, скрутив її, заховав під футболку, розвернувся та пішов у сусідній торговий ряд. Обдумавши деякий час ситуацію, що склалася, та зрозумівши, що мала місце крадіжка куртки, повідомила про це ОСОБА_10 , який одразу ж побіг шукати ОСОБА_5 по території ринку в указаному нею напрямку, а вона залишилася біля товару, який залишився без нагляду. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_10 затримав ОСОБА_5 з викраденою курткою уже біля виходу з території ринку та викликав поліцію.

Відповідно до витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000902 та №0000798 (т.2 а.с. 1, 2, 95, 117, 124, 125) вбачається, що 14 серпня 2019 року о 14 год. 52 хв. на підставі усної заяви ОСОБА_10 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000902 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України були внесені відомості по факту закінченого замаху ОСОБА_5 на відкрите заволодіння 14 серпня 2019 року о 14 год. 13 хв. на території центрального ринку м.Кам`янець-Подільського належної потерпілій ОСОБА_8 чоловічої куртки.

Постановою прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про об`єднання кримінальних проваджень в одне від 20 серпня 2019 року (т.2 а.с.115-116) кримінальні провадження №0000902 та №0000798 об`єднані в одне №0000798.

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 серпня 2019 року (т.2 а.с.132), підтверджено факт звернення ОСОБА_10 до поліції із усною заявою про те, що 14.08.2019 року близько 14 год. 13 хв. у м.Кам`янець-Подільському по пр.Грушевського, 25 на території накритої частини центрального ринку, чоловік на ім`я ОСОБА_17 , діючи умисно, відкрито намагався викрасти чоловічу куртку з кутового кіоску №212, проте не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки під час втечі був затриманий заявником біля кіоску № 24.

Даними протоколу огляду місця події від 14 серпня 2019 року та долученими до нього схеми, ілюстративних таблиць та відеозаписом фіксування цієї слідчої дії (т.2 а.с.135-144), згідно яких встановлено, що місцем події є територія центрального ринку, що розташований по пр. Грушевського, 25 в м.Кам`янець-Подільському, а саме крита його частина, де здійснюється продаж одягу. Також встановлено, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку належної потерпілій ОСОБА_8 чоловічої куртки з торгівельної вітрини кіоску під №212, в якому остання здійснює господарську діяльність, а також зафіксовано місце розташування кіосків під номерами 23 та 24, де ОСОБА_18 затримав ОСОБА_5 з викраденою курткою.

А з відтвореного в судовому засіданні відеозапису зазначеної слідчої дії (т.2 а.с.144) вбачається, що ОСОБА_5 в ході проведення слідчим огляду місця події не заперечує того факту, що дійсно таємно викрав в одному з кіосків чоловічу куртку, а через деякий час його затримав ОСОБА_10 .

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 серпня 2019 року та ілюстративними таблицями до нього (т.2 а.с.180-184), згідно яких під час проведеного у відповідності до вимог ч.3 ст.208 КПК України обшуку затриманого ОСОБА_5 у нього виявлено та вилучено куртку темно синього кольору марки «Santoryо StyleForLiving», моделі «SM8242 ETRO», розміром 4XL, штрих код 874, яка знаходилася на пластмасову вішаку сірого кольору та яку в подальшому слідчим постановою про зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них від 14 серпня 2019 року (т.2 а.с.187-188) визнано речовим доказом та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с.189).

Даними протоколу огляду речового доказу від 22 серпня 2019 року з ілюстративними таблицями (т.2 а.с.263-267), відповідно до яких з участю потерпілої ОСОБА_8 проведено огляд вилученої в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 чоловічої куртки. В ході проведення цієї слідчої дії ОСОБА_8 підтвердила ту обставину, що саме вказану куртку було викрадено 14.08.2019 року із приміщення її торгового кіоску № НОМЕР_2 , що розташований на території центрального ринку за адресою: АДРЕСА_5 .

Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 14 серпня 2019 року (т.2 а.с.202-204, 205-207), відповідно до яких свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_10 серед пред`явлених їм осіб за рисами обличчя, зростом та тілобудовою впізнали ОСОБА_5 , як особу, яка 14.08.2019 року викрала з кіоску №212, який розташований на території центрального ринку, по пр.Грушевського, 25 у м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області чоловічу куртку.

Даними довідки Кам`янець-Подільського травматалогічного пункту від 14 серпня 2019 року №5262 (т.2 а.с.161), яка надана за результатами огляду затриманого 14 серпня 2019 року ОСОБА_5 , та висновком експерта №300 від 21-25 серпня 2019 року (т.2 а.с.199-200), який наданий за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , підтверджено факт отримання останнім тілесних ушкоджень у вигляді косого перелому акромінального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламка по ширині, садин на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, двох садин в області брови в зовнішньому відділі на рівні крила лівої здухвинної кістки 14 серпня 2019 року під час падіння на грунт, після того як його біля кіосків під номерами 23 та 24 з метою затримання з викраденою курткою збив з ніг ОСОБА_19 .

Вартість викраденої обвинуваченим ОСОБА_5 належної потерпілій ОСОБА_8 чоловічої куртки «Santoryо StyleForLiving», моделі «SM 8242 ETRO» - 1257 грн. станом на день вчинення крадіжки 14 серпня 2019 року підтверджується наданим її власником фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 документом про придбання цієї куртки товарним чеком (т.2 а.с.250), який є розрахунковим документом, що підтверджує факт операції купівлі-продажу товару, а також довідкою фізичної особи підприємця ОСОБА_20 (т.2 а.с.178), яка відповідно до патенту серії ПАЕ №882611 від 13 січня 2010 року (т.2 а.с.179) здійснює на ринку м.Кам`янець-Подільського господарську діяльність роздрібна торгівля, а отже володіє інформацією щодо вартості викраденої куртки на день вчинення крадіжки. А також відношенням ФОП ОСОБА_8 про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка вчинила крадіжку вказаної чоловічої куртки із зазначенням її вартості постачальника 1257 грн. 00 коп. (т.2 а.с.262).

Зазначені документи, як докази, були надані стороні обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , як фізичними особами підприємцями, тобто були отримані стороною обвинувачення у передбаченому КПК України порядку у відповідності до вимог частини другої статті 93 КПК України, а отже відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України є допустимими доказами. А тому, будь-яких законних підстав визнавати їх недопустимими, як про це безпідставно стверджує сторона захисту, суд не вбачає.

Висновком судово-психіатричної експертизи №16 від 15 січня 2020 року (т.1 а.с. 132-134) підтверджено ті обставини, що ОСОБА_5 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, виявляв й такі на період інкримінованого йому злочину. А також і те, що на момент вчинення цього інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 розумів характер своїх дій та міг керувати ними, на теперішній час він також усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Разом з тим, суд у відповідності до вимог ст.89 КПК України визнає недопустимими доказами дані, що містяться в наданих стороною обвинувачення на підтвердження вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, - протоколах проведення з участю ОСОБА_10 та ОСОБА_16 слідчих експериментів (т.2 а.с.240-241, 243-244) та продемонстровані в судовому засіданні відеозаписи вказаних слідчих дій (т.2 а.с.242, 245), згідно яких останні розповіли та продемонстрували на місці вчинення злочину за яких обставин відбулося відкрите викрадення належного потерпілій ОСОБА_8 чоловічої куртки та за яких обставин ОСОБА_10 наздогнав та затримав ОСОБА_5 з викраденою курткою, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Натомість, як вбачається з протоколів проведення слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , а також продемонстрованих у судовому засіданні відеозаписів цих слідчих дій, слідчий провів ці слідчі дії не з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч.1 ст.240 КПК України і є основною метою проведення цієї слідчої дії, а фактично провів допит цих свідків з виїздом на місце події. До того ж, як вбачається з відеозапису цих слідчих дій, вони були проведені формально, без деталізації конкретних місць розташування свідків і обвинуваченого ОСОБА_5 в момент заволодіння курткою, а також періодів часу, який пройшов з моменту заволодіння ОСОБА_5 курткою та повідомлення ОСОБА_16 про цей факт ОСОБА_10 , а також періоду часу, який пройшов з цього моменту до виявлення ОСОБА_10 . ОСОБА_5 з курткою та його подальшого затримання, з`ясування яких має істотне значення для кваліфікації вчиненого обвинуваченим суспільно небезпечного діяння. Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що фактично слідчим була проведена з участю свідків слідча дія допит свідка відповідно до вимог ст.244 КПК України, а не слідчий експеримент відповідно до вимог ст.240 КПК України, проте, суд, дотримуючись визначеного у ст.23 КПК України загальної засади кримінального провадження безпосередність дослідження показань учасників кримінального провадження, не може визнати показання цих свідків під час проведення з їх участю слідчого експерименту як докази.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно (по епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 ) мали місце. Зазначені дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

Що стосується кваліфікації діяння ОСОБА_5 по епізоду заволодіння належної потерпілій ОСОБА_8 чоловічої куртки, який стороною обвинувачення кваліфікований за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, то на переконання суду зазначена кваліфікація є невірною, а тому дії ОСОБА_5 по даному епізоду необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, виходячи з наступних підстав.

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.185 КК України крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 186 КК України грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

При цьому, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Згідно з ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Відповідно до положень кримінального закону крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю реалізувала умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому навіть початкову реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним. При цьому докладне визначення цього моменту в кожному конкретному випадку залежить від характеру майна, навколишньої обстановки щодо вчинення крадіжки, наявності реальної можливості використати майно за особистим розсудом винного.

В судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що його умисел був спрямований саме на таємне, а не на відкрите, викрадення чоловічої куртки з торгівельної вітрини. Зазначена обставина ставиться ОСОБА_5 і в вину стороною обвинувачення в обвинувальному акті. Також з показань у судовому засіданні обвинуваченого та обвинувального акту вбачається, що під час вилучення куртки з вітрини ОСОБА_5 не усвідомлював, що його дії помічені іншими особами і оцінюються ними як викрадення, вважаючи, що викрадає куртку таємно. При цьому, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що в момент заволодіння курткою ОСОБА_5 було відомо, що його дії помічені ОСОБА_16 і, незважаючи на це, продовжені ним з метою заволодіння цією курткою, прокурором у судовому засіданні суду не надано.

Як вбачається з обвинувального акту, у вину ОСОБА_5 ставиться те, що його дії в момент знімання куртки з торгового стелажу, захованням її під футболку та відходом від кіоску без оплати її вартості, були помічені свідком ОСОБА_10 , який звернувся до ОСОБА_5 з вимогою про припинення протиправних дій та почав наздоганяти останнього. Тоді ж, ОСОБА_5 , незважаючи на те, що його дії були виявлені сторонньою особою, розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито продовжив вчиняти дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, проте був затриманий ОСОБА_10 неподалік кіоску №24 вищевказаного ринку, таким чином не отримавши реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_5 своїми протиправними діями вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення грабежу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий свідком ОСОБА_10 .

Проте, прокурором не надано суду будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що протиправні дії ОСОБА_5 в момент вилучення куртки були помічені свідком ОСОБА_10 , який відразу ж звернувся до ОСОБА_5 з вимогою про припинення цих протиправних дій та почав наздоганяти останнього, як і тієї обставини, що, у ОСОБА_5 з моменту вилучення куртки з торгового стелажу кіоску і до моменту відшукання його ОСОБА_10 не отримав реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном.

Навпаки, в судовому засіданні з показань безпосередньо допитаних свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_16 судом встановлено, що ОСОБА_10 безпосередньо не бачив моменту вилучення ОСОБА_5 куртки, оскільки знаходився в цей момент біля сусіднього кіоску та спілкувався із підприємцем цього кіоску. Про факт крадіжки йому повідомила ОСОБА_16 та вказала орієнтир напрямку руху крадія, а саме сусідній торгівельний ряд, куди він і направився з пошуком злочинця. При цьому ОСОБА_16 суду ствердила, що про факт крадіжки вона повідомила ОСОБА_10 не відразу ж після крадіжки, а через деякий час орієнтовно через 5 хв., оскільки не відразу зрозуміла про те, що мала місце крадіжка куртки. У свою чергу ОСОБА_10 суду ствердив, що після повідомлення йому ОСОБА_16 про крадіжку куртки, він шукав злочинця по території критого ринку між рядами і лише орієнтовно через 3-4 хв. пошуків виявив ОСОБА_5 із викраденою курткою на іншій стороні критого ринку біля меблевого магазину, де і почав уже безпосередньо переслідувати останнього з вимогою зупинитись до моменту затримання, що мало місце біля кіосків, що розташовані при виході з території ринку.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно небезпечного винного діяння ОСОБА_5 , а саме способу вилучення майна, що ОСОБА_5 після вчинення крадіжки і до відшукання його ОСОБА_10 впродовж орієнтовно 8-9 хв. пройшов значну відстань у публічному місці по території критого ринку, який, як вбачається з даних протоколу огляду місця події, долучених до нього схеми, ілюстрованих таблиць та відеозапису фіксування цієї слідчої дії, складається з великої кількості металевих кіосків, що розташовані в декілька рядів, а отже видимість території цього ринку обмежена, на переконання суду ОСОБА_5 мав реальну можливість за незначний проміжок часу незаконно розпорядитись викраденою курткою, а самевикинути, заховати, віддати іншій особі тощо.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щододо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на користь такої особи визначено і ч.4 ст.17 КПК України.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення в судовому засіданні у відповідності до вимог ст.92 КПК України поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено тієї обставини, що протиправні дії ОСОБА_5 , які були розпочаті як крадіжка куртки, були виявлені свідком ОСОБА_10 і, незважаючи на це, продовжені ОСОБА_5 з метою заволодіння майном, а також те, що ОСОБА_5 не отримав реальної можливості розпорядитися викраденим майном, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого - спрямованості умислу та інші докази, досліджені під час судового розгляду і оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності, та з врахуванням тієї обставини, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов до висновку про перекваліфікацію діяння ОСОБА_5 по зазначеному епізоду з ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України.

Та обставина, що ОСОБА_5 після вчинення крадіжки куртки, маючи реальну можливість розпорядитися нею, тобто після вчинення уже закінченої крадіжки, був виявлений ОСОБА_10 та вчинив дії, спрямовані на уникнення свого затримання останнім з викраденим майном, не можуть свідчити про закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, а отже про наявність в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є корисливим злочином середньої тяжкості, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини проти власності (т.2 а.с.36-37,162), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення за вчинення умисного корисливого проступку дрібного викрадення чужого майна (ч.1 та ч.2 ст.51 КУпАП) (т.2 а.с.172-176), офіційно не працевлаштований, є інвалідом 3-ї групи загального захворювання (т.2 а.с.159), хворіє хронічним вірусним гепатитом С у фазі реплікації, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, по місцю проживання ТзОВ Керуюча Компанія «ЖЕО» компрометуючими даними відносно нього не володіє (т.2 а.с.35, 168), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.31,164), перебуває на «Д» обліку в лікаря-нарколога з діагнозом: «Опійна наркоманія. Контрольована залежність» (т.2 а.с.33,166).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Тому з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 раніше неодноразово чотири рази засуджувався за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, за вчинення трьох з яких звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а останнім вироком йому призначалося покарання у виді громадських робіт, та з непогашеною судимістю через незначний період часу після відбуття покарання за попереднім вироком повторно вчинив два епізоди аналогічного умисного корисливого злочину середньої тяжкості, неодноразово п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення за вчинення умисного корисливого проступку дрібного викрадення чужого майна (ч.1 та ч.2 ст.51 КУпАП), що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення, та враховуючи тяжкість і суспільну небезпечність вчиненого злочину, суд не вбачає підстав для призначення йому інших видів покарань, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді арешту та обмеження волі, а також застосування при призначенні покарання положень статей 69 та 75 КК України. Проте, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи, хворіє хронічним вірусним гепатитом С у фазі реплікації, незначний розмір завданої потерпілим, які є фізичними особами підприємцями, майнової шкоди: 710 грн. для потерпілої ОСОБА_7 та 1257 грн. для потерпілої ОСОБА_8 , а також із врахуванням тієї обставини, що фактично реальної майнової шкоди потерпілим протиправними діями ОСОБА_5 не завдано, оскільки викрадене останнім майно після вчинення крадіжки відразу ж було вилучене органом досудового розслідування та буде повернуте потерпілим, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, визначених санкцією ч.2 ст.185 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченого такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

До того ж, як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого (т.1 а.с.54-56) орган пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного злочину та небезпеки для суспільства оцінюється відповідно як: «високий» та «середній», а також про те, що виправлення обвинуваченого, який становить високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, без позбавлення волі на певний строк може становити середню небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

З метою запобігти ОСОБА_5 спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи ту обставину, що йому призначене реальне покарання у виді позбавлення волі, а також з метою забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 13 серпня 2020 року включно.

Цивільні позови потерпілими не предявлялися.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючисьст.ст.368-371, 373-375 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 17 лютого 2020 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 серпня 2019 року по 16 лютого 2020 року включно, з розрахунку, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 13 серпня 2020 року включно.

Цивільні позови потерпілими не пред`являлися.

Скасувати арешт на майно: дві пари взуття та куртку, що накладений ухвалами слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2019 року та 15 серпня 2019 року (т.2 а.с.46,223-224)

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с.43,189):

-дві пари взуття повернути власнику потерпілій ОСОБА_7 ;

-курточку повернути власнику потерпілій ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки «Philips Xenium X116», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 у комплекті із сім-картою «Київстар» № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , повернути власнику

обвинуваченому ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1