Справа № 461/2525/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК Україні звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 13.02.2020 року близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу будинку №7А по вул. Науковій у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використавши безпорадний стан потерпілого, який через погане самопочуття не усвідомлював значення дій ОСОБА_4 , викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А10» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 3669 гривень, у чохлі чорного кольору вартістю 100 гривень, з сім-карткою оператора «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, а також візитницю з документами вартістю 200 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 4019 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_4 13.02.2020 року близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу будинку №7А по вул. Науковій у м. Львові, діючи умисно, використавши безпорадний стан потерпілого, який через погане самопочуття не усвідомлював значення дій ОСОБА_4 , викрав у ОСОБА_6 візитницю, у якій знаходилась банківська картка ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 , видана на ім`я потерпілого та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, залишив його собі для можливого використання у власних злочинних цілях.

Також, ОСОБА_4 13.02.2020 року близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу будинку №7А по вул. Науковій у м. Львові, діючи умисно, використавши безпорадний стан потерпілого, який через погане самопочуття не усвідомлював значення дій ОСОБА_4 , викрав у ОСОБА_6 візитницю, у якій знаходився паспорт громадянина України (ID - картка), виданий на ім`я потерпілого та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, залишив його собі для можливого використання у власних злочинних цілях.

Крім цього, ОСОБА_4 14.02.2020 року близько 19 години 15 хвилин, перебуваючи на зупинці трамваю №8, на пл. Соборній у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, під час посадки у салон трамваю викрав з лівої кишені куртки неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Ірhone 6» ІМЕІ: НОМЕР_5 вартістю 2000 гривень, у силіконовому чохлі вартістю 100 гривень, з сім - карткою оператора Vodafone з мобільним номером НОМЕР_6 вартістю 50 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 150 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2300 гривень.

Також, ОСОБА_4 14.02.2020 року близько 09 години 30 хвилин, перебуваючи у салоні маршрутного таксі, під час зупинки громадського транспорту, на пл. Кропивницького, 1 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки ОСОБА_8 гаманець, у якому знаходились дві банківські картки «Приватбанк», грошові кошти у розмірі 1010 гривень та 100 польських злотих, що згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на 14.02.2020 року становило 625 гривень 42 копійки, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1635 гривень 42 копійки, однак, коли усвідомив, що після виходу з маршрутного таксі його дії викриті одним із перехожих, позбувся викраденого майна, підкинувши його іншому пасажиру маршрутного таксі, що вийшов на вказаній зупинці.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що у обвинувальному акті вірно відображено те, що він перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Науковій у м. Львові, викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон, візитницю, у якій знаходилась банківська картка, та паспорт громадянина України (ID - картка), виданий на ім`я потерпілого; перебуваючи у салоні маршрутного таксі, під час зупинки громадського транспорту, на пл. Кропивницького, 1 у м. Львові, таємно викрав з сумки ОСОБА_8 гаманець, у якому знаходились дві банківські картки «Приватбанк», та грошові кошти; перебуваючи на зупинці трамваю №8, на пл. Соборній у м. Львові, викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Ірhone 6», у силіконовому чохлі, з сім - карткою, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 150 гривень. Пояснив, що дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочинів, а також перелік викраденого в обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України; закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України; викрадення, привласнення офіційного документа, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України; незаконне заволодіння будь - яким способом паспортом, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства на даний момент.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочинів, стадії злочинів, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення в процесі судового розгляду, зокрема проявився у відвертому визнанні обвинуваченим своєї провини у вчинених злочинах, визнанні негативних наслідків злочинів, поверненні викрадених речей потерпілим. Також суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочинами наслідків, вчинення злочинів у період іспитового строку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, має на утриманні батьків пристарілого віку.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, арешту та позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Крім цього, встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю один рік.

Таким чином, на підставі ч.1 ст.71 КК України, обвинуваченому слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, призначеноговироком Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2019 року до покарання за цим вироком.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі обирався домашній арешт.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у виді 6 (шести) місяців арешту;

-за ч.1 ст.357 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

-за ч.3 ст.357 КК України - у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, призначеноговироком Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2019 року.

Остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін затримання до обрання запобіжного заходу з 14 лютого 2020 року по 17 лютого 2020 року включно, з розрахунку один день затримання за один позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон марки «Ірhоnе 6» у силіконовому чохлі, з

сім-карткою, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А10» у чорному книжкоподібному чохлі, візитницю зеленого кольору у середині знаходився паспорт громадянина України та картка платника податків видані на ім`я ОСОБА_6 , банківську картку «Райффайзен Банк Аваль», пластикову перепустку «АТБ», жіночий гаманець червоного кольору, грошові кошти та речі, які знаходились в ньому, ладанку із зображенням Матері Божої та Ісуса Христа, ладанку, хрестик, хрестик з ладанкою, 2 образки, дисконтні карти, банківські карти, візитку повернути потерпілим за належністю.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1