ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/639/20 Справа № 196/1572/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів - по 15 лютого 2020 року, включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також суд зазначив, що з часу обрання попереднього запобіжного заходу ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, через те, що покази цих свідків, як докази у провадженні не досліджені та обвинувачений знає адреси їх мешкання.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, із покладенням на підозрюваного таких обовязків: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками.
Свої вимоги про скасування ухвали захисники обґрунтовують тим, що ні у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, ні в ухвалі суду про продовження строків тримання під вартою належним чином не обгрунтована неможливість запобігання певним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів замість цього ці ризики просто зазначені без посилання на конкретні докази їх наявності. Захисники вказують й на те, що суд не надав належної оцінки, таким обставинам як, міцність соціальних звязків обвинуваченого в місці його постійного проживання (проживає разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми), за місцем проживання характеризується виключно позитивно, те, що він раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого злочину не повідомлявся, цивільний позов йому не пред`являвся, ризики продовження чи повторення протиправної поведінки відсутні, інкримінований злочин є злочином вчиненим з необережності.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо ОСОБА_7 суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 196/1572/19, 18 грудня 2020 року судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання строни захисту про заміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою та наявність підстав для його зміни, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи захисників в його інтересах щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, про підозру у вчинені іншого кримінального провадження не повідомлявся, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною і двома неповнолітніми дітьми, має постійне місце проживання та за місцем проживання характеризується виключно позитивно хоча і має місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та те, що з часу обрання попереднього запобіжного заходу ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки покази даних свідків, як доказ судом не досліджені та обвинувачений знає адреси мешкання цих свідків, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені захисниками доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість доводів поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволеня.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4