Справа № 305/2267/19
Номер провадження 1-кп/305/222/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження відомості про яке 06.11.2019 внесено в ЄРДР за №0000942 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 05 листопада 2019 року, близько 16 години 00 хвилин, в м. Рахів, по вул. Будівельній, Рахівського району Закарпатської області, навпроти будівлі Рахівського районного міжгосподарського комбінату по наданню комунальних послуг сільському населенню, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, користуючись відсутністю господаря та сторонніх осіб, викрав деталі та кузов автомобіля марки "Ford Escort" синього кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 вартістю 8060 гривень, чим завдав потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та беззастережно. Зазначив, що дійсно, вчинив крадіжку майна, належного потерпілому при обставинах та у спосіб, викладених у обвинувальному акті. Від дачі більш детальних пояснень відмовився. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак, 10.02.2020, на електронну адресу суду надіслав листа, в якому просив дану справу розглянути у його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має (№ЕП-277/20Вх).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні інкримінованого злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Показання обвинуваченого під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому діяння, яке віднесене законодавцем до злочинів невеликої тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого діяння а також і особи обвинуваченого, вік та стан здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває), дані, що характеризують особистість обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

На виконання вимог п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, суд всебічно дослідив матеріали справи щодо наявності таких обставин. При цьому суд враховує, що таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, дослідивши матеріали справи, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повне визнання ним вини, щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, те , що він раніше не судимий.

Обставин, які би обтяжили покарання обвинуваченому не встановлено.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, у даному випадку, для досягнення мети покарання, зазначеної у ст.ст.50, 65 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу, що прямо передбачено санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: деталі та кузов автомобіля марки "Ford Escort" синього кольору, із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ", який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , по вступу вироку в законну силу, залишити ОСОБА_5 , як власнику.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1