Дата документу 01.06.2020 Справа № 332/2965/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2965/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/357/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 459 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді 9 років позбавлення волі.

6 травня 2019 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя від засудженого ОСОБА_7 надійшла заява про перегляд вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_7 зазначив, що після ухвалення вироку (в лютому-березні 2019 року) його захисник знайшов двох нових свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показання яких могли вплинути на весь судовий розгляд.

Також звернув увагу на те, що йому не були відкриті матеріали кримінального провадження і речові докази в порядку ст. 290 КПК України; обвинувальний акт був йому вручений з порушенням вимог ст. 293 КПК України; Державне бюро розслідувань, розташоване в м. Мелітополі проводить досудове розслідування за фактом вчинення слідчим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, який проводив досудове розслідування у відношенні нього.

Вважав, що вищевказані обставини є нововиявленими, тобто такими, що можуть суттєво вплинути на судове рішення, у зв`язку з чим, просив переглянути вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року, допитати свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відкрити йому матеріали кримінального провадження та речові докази в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні такої заяви ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що обставини, на які посилається засуджений, не є нововиявленими та не можуть бути визнані судом такими, що самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами свідчать про неправильність вироку, який належить переглянути.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що після ухвалення вироку були знайдені два нових свідки, показання яких можуть суттєво вплинути на весь судовий розгляд та вирок.

Так, свідок ОСОБА_9 випадково опинився на місці злочину та бачив ту особу, яка вчинила злочин, а свідок ОСОБА_10 може дати показання в порядку ст. 97 КПК України, які можуть суттєво вплинути на судове рішення.

Звертає увагу, що показання вищевказаних свідків можуть довести неправильність вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року, а прокурор був проти їх допиту, оскільки розумів той факт, що дані показання можуть повністю знищити всю доказову базу.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою, був проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Частиною 2 статті 459 КПК України визначений вичерпний перелік обставин, що визнаються нововиявленими, а саме:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Зі змісту цієї статті вбачається, що обов`язковою умовою розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що в матеріалах кримінального провадження не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Ці юридичні факти мають знаходитися в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовувати через їх попередню невідомість та істотність, висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Аналізуючи доводи, наведені в заяві засудженого ОСОБА_7 з приводу: наявності двох свідків, про існування яких стало відомо вже після ухвалення обвинувального вироку у відношенні нього; не відкриття йому матеріалів кримінального провадження і речових доказів; вручення обвинувального акту з порушенням вимог ст. 293 КПК України; проведення досудового розслідування у відношенні слідчого за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ст. 367 КК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані обставини не є нововиявленими в контексті ст. 459 КПК України.

Нововиявлені обставини потребують їх обґрунтування у певний визначений законом спосіб, тобто, провадження за нововиявленими обставинами полягає в дослідженні саме нововиявлених обставини, які існували на час розгляду кримінального провадження та не були відомі сторонам кримінального провадження, а не є дослідженням нових доказів (допит свідків) чи процедурою повторного розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 на підтвердження наявності обставин, які можуть суттєво вплинути на вирок у відношенні нього, об`єктивних доказів як суду першої, так і апеляційної інстанції не надав.

При цьому колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року та при її розгляді в Запорізькому апеляційному суді сторона захисту не повідомляла про те, що ОСОБА_7 не були відкриті матеріали кримінального провадження та речові докази в порядку ст. 290 КПК України, а обвинувальний акт був вручений йому з порушенням вимог ст. 293 КПК України, і про вказані процесуальні порушення сторона захисту ані в апеляційний скарзі, ані в судовому засіданні не зазначала.

З цих же підстав не заслуговують на увагу доводи засудженого ОСОБА_7 з приводу того, що його захисник після ухвалення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2018 року, приблизно в лютому-березні 2019 року, знайшов двох нових свідків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про залишення вказаного вироку без змін лише 16 квітня 2019 року, і за цей час (з лютого-березня 2019 року по 16 квітня 2019 року) сторона захисту мала достатньо часу для того, щоб повідомити апеляційний суд про виявлення нових свідків, яким нібито відомі істотні обставини щодо події злочину, а також заявити клопотання про допит вказаних свідків при розгляді апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання засудженого ОСОБА_7 на те, що Державне бюро розслідувань проводить у відношенні слідчого досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.

Так, з огляду на ст. 459 КПК України, зловживання слідчого під час кримінального провадження повинно бути встановлено вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Разом з тим, оскільки засуджений ОСОБА_7 у своїй заяві посилається на службову недбалість слідчого під час досудового розслідування, то така обставина може бути визнана нововиявленою тільки за умови ухвалення обвинувального вироку щодо вказаного слідчого, який як на час подання заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами так і на цей час відсутні, що і підтвердив засуджений безпосередньо в апеляційному суді.
Слід також звернути увагу і на те, що з часу звернення засудженого із заявою про перегляд вироку у відношенні нього за новоявленими обставинами цей вирок було переглянуту не лише в апеляційному порядку, а і в касаційному і постановою Верховного Суду від 3 березня 2020 року (справа № 332/2965/17, провадження № 51-3464км19) касаційну скаргу його захисника було залишено без задоволення, а вироку суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.
За таких обставин колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не навів жодної обставини, яка не була з`ясована в процесі розгляду кримінального провадження і яка сама по собі або ж у сукупності з іншими обставинами могла вплинути на правильність судового рішення суду першої інстанції.
При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги засудженого суперечать положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
Крім того, колегія суддів враховує і прецедентну судову практику ЄСПЛ висловлену, зокрема в справі «Желтяков проти України», згідно якої "право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів".
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи заяви та апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є безпідставними, спрямованими на скасування законного, справедливого та обґрунтованого вироку, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 459, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4