Справа № 194/110/18
Провадження № 1-в/185/32/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Павлоград подання начальника Павлоградської міськрайонної філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Миколаїв, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з базовою загальною середньо освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24 липня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Павлоградської міськрайонної філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до зазначеного подання ОСОБА_3 засуджено 24 липня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладеними на нього обов`язками передбаченими п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

05 вересня 2018 року до Павлоградської міськрайонної філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року стосовно громадянина ОСОБА_3 .
06 вересня 2018 року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання.
За період іспитового строку засуджений до адміністративної відповідальності та до кримінальної не притягувався, хоча в період іспитового строку ОСОБА_3 було 28.08.2019 року вручено підозру за ч. 1 ст. 309 КК України та 29.08.2019 року направлено до суду з обвинувальним актом, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 не розглянуто.

Обов`язки покладені судом виконав, іспитовий строк закінчився 24 січня 2020 року. За місцем мешкання характеризується задовільно.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення вищезазначеного подання.

В судове засідання представник Павлоградської міськрайонної філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області та засуджений не з`явилися, про час і місце повідомленні належним чином, від яких надійшли заяви про розгляд даної справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК країни особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2012 року № 5-4043км12.

Наведений правовий висновок кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення, не можна визнати, як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передвчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів владидумки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».
Дані положення містяться у міжнародних договорах, які є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідноз п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи вище викладене, думку прокурора, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, так як засуджений за період іспитового строку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, іспитовий термін він відбув, виконав покладені на нього зобов`язання, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Керуючись ст. 78 КК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Павлоградської міськрайонної філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання призначеного за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року в зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1