Справа № 308/1207/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ТзОВ «Фракталбуд» адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фракталбуд» про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Фракталбуд» звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання мотивує тим, що ТОВ «Фракталбуд» є добросовісним набувачем майна нежитлового приміщення, вбудованого у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгороді загальною площею 111,1 кв.м., яке придбало у ТОВ «Фаворит Преміум» за договором купівлі-продажу від 28.04.2016 року за реєстраційним номером 1091. Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області, постановленої за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду, накладено арешт на вищезазначене майно у формі заборони його відчуження. Підставою для накладення арешту на майно ТОВ «Фракталбуд» стала постанова слідчого про визнання вбудованого у житловий будинок нежитлового приміщення площею 111,1 кв. м. за адресою: м. Ужгород, вул. Корзо, 14, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000224. Однак, вказане нерухоме майно не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, адже не є об`єктом кримінально протиправних дій. При цьому досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже чотири роки. За цей час органи досудового розслідування не встановили, що майно, на яке накладено арешт дійсно має значення для розслідування кримінального провадження, підозра у вчиненні кримінального правопорушення також не пред"явлена. Заявник зазначає, що на даний час засновник ТОВ «Фракталбуд» прийняв рішення про припинення діяльності підприємства та за процедурою ліквідації підприємства передбачено продаж активів підприємства, розрахунки з усіма кредиторами, складання ліквідаційного балансу. Майно, на яке накладено арешт є власністю підприємства, перебуває на його балансі, отже наявність арешту майна перешкоджає підприємству провести процедуру ліквідації. А тому, просить суд скасувати заходи забезпечення, а саме арешт, накладений відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 15.08.2016 року у справі № 302/652/16-к на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгород, загальною площею 111.1 кв.м., що належить на праві власності ТОВ «Фракталбуд» у формі заборони його відчуження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила суд скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 15.08.2016 року у справі № 302/652/16-к на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгород, загальною площею 111.1 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» у формі заборони на його відчуження, оскільки вважає , що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Також пояснила, що в рамках кримінального провадження № 0000224 від 14.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.190 КК України слідчим суддею Міжгірського районного суду відповідно до ухвали від 20.07.2016 року, на належне на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» майно , що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Корзо, 14, загальною площею 111,1 кв.м. накладено арешт із забороною розпорядження , продаж та передача майнових прав щодо вказаного нерухомого майна. Згодом, 15.08.2016 року, апеляційним судом Закарпатської області , за апеляційною скаргою директора ТзОВ «Фракталбуд», ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду було скасовано, та постановлено нове рішення відповідно до якого накладено арешт на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгород, загальною площею 111,1 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» у формі заборони його відчуження. Додала , що ТзОВ «Фракталбуд» придбало зазначене майно у ТзОВ "Фаворит Премиум" відповідно до договору купівлі продажу нежитлового приміщення №1091 від 28.04.2016 року. Незважаючи на ту обставину, що ТзОВ «Фракталбуд» є добросовісним набувачем, арешт на майно товариства накладався виключно з метою збереження речових доказів відповідно до ч.10 ст.170 КПК України. Разом із тим , протягом тривалого часу, а саме починаючи з 15.08.2016 року, орган досудового розслідування не проводить будь-яких слідчих дій направлених на встановлення того чи є майно на яке накладено арешт предметом злочину, а відтак досудове розслідування тривалий час не завершується, майно належне добросовісному набувачу арештоване, що призводить до грубого порушення захищених Конституцією України майнових прав ТзОВ «Фракталбуд» на володіння та розпорядження майном. Крім того, власником ТзОВ «Фракталбуд» 18.10.2019 року було прийнято рішення про припинення ТзОВ «Фракталбуд» шляхом його ліквідації. Ліквідація підприємства передбачає продаж активів підприємства, розрахунки з усіма кредиторами, складання ліквідаційного балансу, а отже наявність арешту майна перешкоджає підприємству провести процедуру ліквідації.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Матеріали кримінального провадження № 0000224 від 14.05.2016 року для огляду в суді не надали. Від прокурора до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТзОВ «Фракталбуд», дослідивши матеріали долучені до клопотання, суд приходить до наступного.

Як встановлено в ході розгляду клопотання згідно ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.07.2019 року, за клопотанням слідчого СВ Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, поданим у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000224, накладено арешт на нерухоме майно, яке перебуває у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Фракталбуд», а саме: нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок загальною площею 111,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження, продажу та передачі майнових прав щодо вказаного нерухомого майна.
Згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15.08.2016 року ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.07.2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу згідно якої накладено арешт на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгороді, загальною площею 111,1 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» у формі заборони його відчуження.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При накладенні арешту на зазначене в клопотанні майно, апеляційний суд Закарпатської області в своїй ухвалі керувався , зокрема ч.10 ст.170 КПК України, звертаючи увагу , що арешт на майно яке перебуває у власності добросовісного набувача, накладається лише з метою забезпечення речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України , заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 28 КПК України передбачено , що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак вони мають бути об"єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження , як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду , грунтується на презумпції , що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики , які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження , відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обгрунтування наявних ризиків , що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Однак, як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться вже майже чотири роки, починаючи з травня 2016 року. Однак, за цей час у кримінальному провадженні, за твердженням заявника, будь-яких слідчих розшукових дій не проводилося, нікому про підозру не повідомлено, цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено, не дано правової оцінки належного на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» майну.

Слідчий та прокурор на розгляд клопотання не з"явилися та не спростували твердження заявника, і не довели необхідність в подальшому існуванні арешту на майно належне ТзОВ «Фракталбуд», яке не є учасником кримінального провадження.

Враховуючи наведене, та те, що обтяження нерухомого майна належного на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» діють тривалий час, а саме починаючи з 15.08.2016 року , відповідно є надміру обтяжливими для вказаного товариства, а розслідування у кримінальному № 0000224 від 14.05.2016 року не завершене, що органом досудового розслідування не названо під час розгляду клопотання в суді та не надано слідчому судді жодного документального підтвердження актуальності і доцільності на даний час таких обмежень права власності, в тому числі претензій матеріального характеру (цивільного позову) до ТОВ «Фракталбуд», слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгороді, загальною площею 111,1 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» у формі заборони його відчуження, відпала потреба і клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 9, 131, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фракталбуд» про скасування арешту майна задовольнити.

Накладений, згідно з ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.08.2016 року у справі № 302/652/16-к, арешт на нежитлове приміщення, вбудоване у житловий будинок по вул. Корзо, 14 в м. Ужгород, загальною площею 111.1 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Фракталбуд» у формі заборони на його відчуження скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1