Дата документу 05.03.2020 Справа № 333/4757/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/763/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/4757/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, строком на 60 діб, тобто по 28.03.2020 року з правом внесення застави в розмірі 38 420 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184 КПК. Прокурором не було доведено існування ризиків, на які він посилався, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти даним ризикам. Крім того, суд при прийнятті рішення не врахував, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає разом з бабусею 1946 року народження, яка є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду. При цьому посилання суду на тяжкість інкримінованого йому злочину не є достатнього підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілого в цьому провадженні. При цьому підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу судом встановлено не було.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги кримінального процесуального закону в повному обсязі були дотримані судом першої інстанції.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Будучи звільненим з місць позбавлення волі 16.04.2019 року ОСОБА_7 знову обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочину, які мали місце 21.04.2019 року та 14.07.2019 року.

Крім того, обвинувачений не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, а відтак не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілого в цьому провадженні.

А тому заперечення апеляційної скарги обвинуваченого про недоведення прокурором існування ризиків, на які він посилався в своєму клопотанні, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується заперечень обвинуваченого про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих йому злочинів не є достатньою підставою для продовження строку тримання його під вартою, то колегія суддів відзначає, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого стала не лише тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього постійного місця проживання де він проживає з бабусею, з огляду на встановлені судом обставини, самі по собі не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відтак, суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не було надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4