Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , за кримінальним провадженням № 0004473 від 19.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
УСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що в невстановленому слідстві місці, у невстановлений слідством час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали, щодо якого виділені в окреме провадження, вступили у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , при цьому останні розподілили між собою злочинні ролі таким чином, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, повинні були обидва безпосередньо вчинити відкрите викрадення майна ОСОБА_8 та шляхом застосування насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, заволодіти грошовими коштами та іншим майном ОСОБА_8 ..
Так, 19.11.2018 в невстановлений слідством час, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, використовуючи як засіб вчинення кримінального правопорушення автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_9 , прибули за адресою: м. Київ, площа Поштова, 1 та стали очікувати, коли потерпілий прийде до вказаного місця, з метою подальшого нападу для заволодіння грошовими коштами та іншим майном потерпілого ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та мети, згідно заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_5 , який був за кермом автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вказаному автомобілі замінив державний номерний знак на НОМЕР_2 та припаркував вказаний автомобіль з зміненим державним номерним знаком неподалік Поштової площі в м. Києві.
Надалі, відповідно до розподілених між собою ролей, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, вийшли з автомобіля, підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився за адресою: м. Київ, площа Поштова, 1, після чого ОСОБА_7 , матеріали, щодо якого виділені в окреме провадження, використовуючи свою перевагу у великому зрості та фізичній силі, застосував насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , що виразилось у придушенні останнього до перил вагою свого тіла, та утримуючи останнього в такому положенні, з метою унеможливлення втечі та подавлення волі до опору, ОСОБА_5 прикував руку потерпілого кайданками до перила, чим незаконно позбавив його волі, після чого ОСОБА_10 , матеріали, щодо якого виділені в окреме провадження, продовжуючи погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, почав відбирати рюкзак, який був на плечі ОСОБА_8 , в якому знаходились: штани спортивні, футболка темного кольору, кросівки білого кольору Асіісіаз, дані речі для потерпілого матеріальної цінності не становлять; ключниця, яка належать ОСОБА_11 , у кількості приблизно 5-8 штук металевих ключів; електронний ключ від автомобіля ВМW, який належить ОСОБА_11 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ, який належить ОСОБА_11 , а саме: автомобіль ВМW 520, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 ; ключі від офісу приблизно 3-4 металевих ключів; паспорт гр. України, виданий на ім`я ОСОБА_11 ; гаманець, чоловічий, темного кольору зі шкіри, вартість якого становить 1200 гривень, в якому знаходилось 200 Євро, які на 19.11.2018 згідно курсу НБУ складали гроші в сумі 6298 грн. 14 коп., номіналом 100-1 купюрі і 50 - 2 купюри; папка чорного кольору, в якій знаходились робочі документи ОСОБА_11 .
Завершивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , матеріали, щодо якого виділені в окреме провадження, заволоділи майном потерпілого, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 8298 грн. 14 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечне для життя та здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
16.08.2019 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику повідомлено про відкриття матеріалів кримінального провадження та про необхідність ознайомлення з ними.
Метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , є забезпечення виконання вимог статті 290 КПК України, а саме: необхідний термін для ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, виходячи з того, що в матеріалах кримінального провадження є багато відео, тому потрібен тривалий час для ознайомлення.
У судовому засіданні слідчий та прокурор внесене до суду клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання у зв`язку з наступним.
16.06.2019 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва було обрано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто, до 13.08.2019 року включно.
Постановою від 22.07.2019 р. Керівником Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування до 30.08.2019, включно.
30.07.2019 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.08.2019 р.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені в статті 178 КПК України.
Запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 131 КПК України, а його застосування здійснюється з метою забезпечення дієвості провадження.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України») відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Згідно вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий.
З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, інкримінованого підозрюваному правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що, наразі, не перестали існувати ризики, які існували при обрані та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені ч. 1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виходячи з встановленого судом, слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно статей 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляну на приведене, характер та фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, яке віднесено згідно статті 12 КК України, до тяжких злочинів. Між тим, санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.
Слідчий суддя також зазначає, що доводи захисника та підозрюваного щодо необґрунтованості підозри не беруться судом до уваги, оскільки поруч з цим просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, останній може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному, та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу підозрюваним у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з тим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
При цьому необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.
Разом з тим, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 202, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , за кримінальним провадженням № 0004473 від 19.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково;
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 (тридцять днів) до 24 вересня 2019 року включно;
Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 38420 (тридцять вісім тисяч чотирста двадцять тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ;
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали;
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду;
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (Київська область, с.м.т. Чабани) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання старшому слідчому СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-повністю утриматись від спілкування з особами анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками, за виключенням сторони обвинувачення та захисту;
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави;
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави;
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1