ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1479/20 Справа № 207/1030/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.01.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.115, ч. 1 ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений 03.05.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 9 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із доповненнями обвинувачений просить вирок суду змінити, та зарахувати йому строк його попереднього ув`язнення за цим вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що злочин ним було вчинено 12.01.2017 року, а тому до нього може бути застосовано ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Також зазначає, що суд першої інстанції в якості обставини, що пом`якшує покарання, не взяв до уваги те, що він має неповнолітню дитину, 2006 року народження.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; зазначено, що строк покарання обчислювати з моменту затримання - 10.01.2018 року; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 12.01.2017 року о 03.53 годин ОСОБА_8 , знаходився біля магазину «Єва» за адресою: м.Кам`янське Дніпропетровської області, пр.Свободи, буд.№81. В цей час у ОСОБА_8 виник раптовий умисел, направлений на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до підсобного приміщення магазину «Єва», яке було огороджене гратами, на яких висів замок. Пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою лому зламав замок і протиправно проник в підсобне приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У приміщенні магазину, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, намагався таємно викрасти металеву драбину, яка належить магазину «Єва», та втекти з викраденим майном з місця вчинення правопорушення. Однак свій злочинний умисел до кінця не довів, з незалежних від його волі обставин, так як був затриманий співробітниками охорони магазину «Єва».
Таємно викрадена металева драбина марки Е- 56 (9743-21849), вартістю 180 грн, була вилучена і повернута магазину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін та застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків; обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочину.
Доводи обвинуваченого про те, що судом не взято до уваги те, що він має дитину, 2006 року народження, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відповідних документів на підтвердження цього факту.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Крім того, колегія суддів вважає, що вказана обвинуваченим обставина не може бути підставою для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, а також наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину ОСОБА_8 не наведено, а тому підстави для застосування до нього більш м`якого покарання відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення.
Разом з цим, доводи обвинуваченого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення за цим вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Згідно із матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, 12.01.2017 року, тобто до 20.06.2017 року, затриманий 10.01.2018 року (а.п.82 т.2), вказаний запобіжний захід до ухвалення вироку судом першої інстанції не змінювався, на підставі чого строк тримання під вартою ОСОБА_8 за цим вироком необхідно обчислювати з 10.01.2018 року по 28.05.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду підлягає зміні в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.
Враховуючи, що ОСОБА_8 на час постановлення ухвали судом апеляційної інстанції відбув призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 10.01.2018 року по день набрання вироком законної сили - 28 травня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України вважати ОСОБА_8 таким, що відбув покарання, звільнити з під-варти.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4