Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2590/19
Провадження № 1-кп/553/73/2020
У Х В А Л А
Іменем України

22.01.2020м. Полтава

Ленінськийрайонний суд м. Полтави в складі
Головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
заявника - ОСОБА_6 ,
розглянувши в ході судового розгляду кримінального провадження, яке надійшло 04 листопада 2019 року до суду з Прокуратури Полтавської області відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч.2 ст. 369 -2 КК України, клопотання ОСОБА_6 про зняття арешту з майна в порядку абзацу 2-го частини 1 статті 174 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року заявник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотаннмя про зняття арешту з майна в порядку абзацу 2-го частини 1 статті 174 КПК України, поданого в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч.2 ст. 369 -2 КК України, посилаючись на те, що 03 травня 2019 року Ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 Октябрського районного суду м. Полтави (кримінальне провадження № 1кс/554/6378/2019) було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку квартири підозрюваного ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 - за місцем проживання. 24 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було вручено під підпис обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000481 внесеному до ЄРДР 12.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст. 369-2 КК України.
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2019 року закінчено підготовку кримінального провадження та призначено провадження до судового розгляду. В обґрунтування клопотання вказував, що в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 накладено арешт на нотаріально посвідчений Договір купівлі продажу земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , який був випадково залишений заявником в квартирі обвинуваченого та ніякого відношення до кримінального провадження не має, тому був змушений звернутися до суду з вказаним клопотанням.
В судовому засіданні заявник клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні вказував про те, що в ході досудового розгляду кримінального провадження встановлено, що власником даного правоустановчого документа є заявник ОСОБА_6 , тому є доцільним скасування вжитих заходів ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 . Октябрського районного суду м. Полтави від 03.05.2019 року.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений в судовому засіданні не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, думку прокурора, дослідивши докази наявні у матеріалах заяви, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_6 про зняття арешту з майна підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що 03 травня 2019 року Ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 Октябрського районного суду міста Полтави (кримінальне провадження № 1кс/554/6378/2019) було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку квартири підозрюваного ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання.

24 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було вручено під підпис Обвинувальний Акт у кримінальному провадженні №0000481 внесеному до ЄРДР 12.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
В абзаці 2 ч.1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13 вказано, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме для цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 Постанови « Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року в редакції від 30 червня 1978 №5.
Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Отже, законодавцем надано право звернення з таким клопотанням, у даному конкретному випадку, виключно або володільцю майна, який не був присутній при розгляді клопотання про його арешт
У відповідності до Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174,359 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвали вирок.
При цьому, у відповідності до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних у кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи зебезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи:1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що сторонами договору купівлі-продажу є заявник ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .. При цьому, заявник ОСОБА_6 та сторони нотаріально посвідченого Договору купівлі продажу - не є учасниками кримінального провадження №0000481 від 12.09.2018року, за яким визнаний обвинувачений ОСОБА_4 ..

24 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 2-3392/11, провадження № 14-105цс19 зазначила наступне. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Ст.179 ЦК України визначає що - річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначалось вище порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та доводів учасників судового процесу, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_6 та скасування арешту з майна, а саме: нотаріально посвідченого Договору купівлі - продажу земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_6 про зняття арешту з майна в порядку абзацу 2-го частини 1 статті 174 КПК України задовольнити.

Скасувати арешт нотаріально посвідченого Договору купівлі - продажу земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , накладений відповідно до Ухвали слідчого судді ОСОБА_7 Октябрського районного суду м. Полтави (кримінальне провадженння № 1кс/554/6378/2019 від 03.05.2019 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1