Справа № 204/896/20
Провадження № 1-в/204/147/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 96 від 04 лютого 2020 року, зазначено про те, що психічному стані зберігається парціальна дисимуляція проявів захворювання, переживань минулого, розлади емоційно вольової сфери у вигляді емоційної нестійкості, внутрішньої напруженості, подразливості. Переживання минулого намагається приховувати, не розкриває їх, при наполяганні їх пояснення дратується, не здатний чітко оцінити свій стан, критичної оцінки вказаним переживанням не дає. Схильний конфліктувати з оточуючими, поведінка хворого потребує контролю. Власну причетність до інкримінованого діяння формально підтверджує, але свої дії виправдовує власним нетверезим станом. Психічно хворим себе не вважає. Продовжує негативно ставитись до лікування, не усвідомлює його необхідності. Вищевказане зумовлює збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих. За таким станом пацієнт продовжує являти особливу небезпеку для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , в судовому засіданні вказав, що він не погоджується з необхідністю лікування в закладі з суворим наглядом, але погоджується, що в нього є хвороба шизофренія. Не заперечує щодо лікування даної хвороби. Він не є лікарем, негативно до лікування він не відноситься. Пояснює що в лікарні його тримають лише тому, що від цього залежить заробіток працівників лікарні, якщо його випишуть, то в них буде скорочено грошове забезпечення. Він засуджений за ст. 152 КК України. Щодо вчинення даного злочину пояснює, що потерпіла не була проти та добровільно погодилась з ним вступити в сексуальний зв`язок, але потім написала на нього заяву в поліцію. Він до вчинення даного злочину проходив лікування двічі, а саме в 2015 році та 2016 році. В той період пояснює, що бачив духів, в зв`язку з чим і проходив лікування. Вже близько трьох з половиною років він не бачить духів та не чує ніяких голосів.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 вважала необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Адвокат ОСОБА_5 підтримав думку ОСОБА_7 , суду пояснивши, що він довіряє своєму підзахисному та вважає, що лікування ОСОБА_7 може проходити амбулаторно.
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, за міжкомісійний період в психічному стані пацієнта зберігалась часткова дисимуляція переживань минулого, спостерігались розлади емоційно-вольової сфери у вигляді напруженості, подразливості, емоційної нестійкості, був схильний до створення конфліктних ситуацій з оточуючими. При спілкуванні з лікарем намагався переконувати в тому, що натепер психічно здоровий, проте хворобливі переживання минулого намагався приховати, до кінця їх не розкривав, при наполяганні їх пояснення нервувався, дратувався, емоційно реагував на розпитування, не міг визначитись, чи то були хворобливі прояви, критичної оцінки їм не давав. Виявляв роздратування при розпитуванні подробиць щодо змови проти нього працівників поліції (дільничного) та родичів (брата) з метою лишити його спадщини, що висловлював раніше, не був впевнений в тому, чи було те насправді. Власну причетність до інкримінованого діяння формально підтверджував, але продовжував уникати деталізації обставин на час правопорушення, свого стану, продовжував виправдовувати свою поведінку власним нетверезим станом, скоєне пояснював «так, дійсно був п`яний і зґвалтував дівчину, але погано це пам`ятаю, та і вона мабуть мене спровокувала». Власні переконання, що висловлював раніше не пояснював, не надавав їм критичної оцінки. Психічно хворим себе не вважав. Продовжував негативно ставитись до призначеного лікування.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1