Справа № 502/565/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.06.2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000043 від 15.02.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, учасника бойових дій, освіта середньо технічна, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, з угодою про визнання винуватості -
ВСТАНОВИВ:
14.02.2020 року о 10 годині 55 хвилин, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перебування на тротуарі біля бару «Кінобару», що розташований за адресою: м. Вилкове Кілійського району Одеської області, вул. Різдвяна, 22 у нього виник противоправний умисел на відкрите викрадення чужого майна.
В подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи противоправний та суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом ривку двома руками вирвав сумку чорного кольору, вартістю 25, 00 гривень, яка знаходилась на ремні через плече у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій знаходився мобільний телефон марки «Huawey», моделі «LDN-L121», синього кольору, вартістю 1099 гривень 67 копійок та грошові кошти в розмірі 50, 00 гривень однією купюрою, після чого покинув місце вчинення злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на суму 1 174 гривні 67 копійок.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).
03.04.2020 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості та визначена міра покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 00 гривень.
В підготовчому судовому засіданні прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтримав укладену угоду, щодо визнання винуватості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та прохав суд її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину у зазначеному діянні за ч. 1 ст. 186 КК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області 03.04.2020 року. Наслідки затвердження даної угоди йому відомі та зрозумілі.
Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди укладеної між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_5 про визнання винуватості не заперечував.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди.
Вивчивши обвинувальний акт з долученою до нього угодою, заслухавши учасників судового засідання, судом встановлено наступне.
Відповідно до пункту 1 ч. 3ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Частина 7 ст. 474 КПК України передбачає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Статтею 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості, зокрема, в угоді про визнання винуватості повинно бути зазначено узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд переконався у добровільності укладення прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та обвинуваченим угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь - яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 03.04.2020 року була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити в порядкуст.100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 13.03.2020 року відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 27.04.2020 року. В подальшому ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року відносно ОСОБА_5 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується після 28.06.2020 року.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 , згідно до ст. ст. 124, 126 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 126, 373, 374,468-475КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 03.04.2020 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_4 .
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити зпід варти в залі суду.
Речові докази по справі залишити за належністю власнику.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 (вісім) копійок на залучення експерта.
Копію вироку негайно вручити прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику та потерпілій.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1