справа № 462/630/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000980 від 22 березня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.303, ч.2 ст.303 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, приблизно в кінці 2018 року, з метою забезпечення заняття проституцією ОСОБА_6 , орендував житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , організував відповідну рекламу, розмістивши інформацію з номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , про надання платних сексуальних послуг, з допомогою чого замовники могли здійснити попередній запис, таким чином залучаючи осіб, які бажали отримати такі послуги з подальшим отриманням від останніх грошових коштів за їх надання, а також забезпечував і контролював перевезення ОСОБА_6 до клієнтів, де остання повинна була надавати платні послуги сексуального характеру.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на забезпечення заняття проституцією (сутенерство), ОСОБА_4 01.11.2019 року забезпечив та контролював перевезення ОСОБА_6 до клієнта ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , де йому було надано ОСОБА_6 послуги сексуального характеру, за що їй було сплачено кошти в сумі 1400 грн.

Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на забезпечення заняття проституцією (сутенерство), ОСОБА_4 02.11.2019 року повторно забезпечив та контролював перевезення ОСОБА_6 до клієнта ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 , де йому було надано ОСОБА_6 послуги сексуального характеру, за що їй було сплачено кошти в сумі 1400 грн.

Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на забезпечення заняття проституцією (сутенерство), ОСОБА_4 06.11.2019 року повторно забезпечив та контролював перевезення ОСОБА_6 до клієнта ОСОБА_9 по АДРЕСА_5 , де йому було надано ОСОБА_6 послуги сексуального характеру, за що їй було сплачено кошти в сумі 1400 грн.

Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на забезпечення заняття проституцією (сутенерство), ОСОБА_4 07.11.2019 року повторно забезпечив та контролював перевезення ОСОБА_6 до клієнта ОСОБА_10 по АДРЕСА_6 , де йому було надано ОСОБА_6 послуги сексуального характеру, за що їй було сплачено кошти в сумі 1400 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в організації сутенерства, а саме забезпеченні заняттям проституцією, вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України.

31 січня 2020 року між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор і підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України, істотних обставин для даного кримінального провадження, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України. Сторони кримінального провадження погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 303 КК України, у виді 3 років позбавлення волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили призначення остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі. Також на підставі ст.75 КК України сторони узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України, в обсязі обвинувачення, надав суду згоду на призначення узгодженого покарання. Вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості та тяжкими.

Суд шляхом проведення опитування сторін провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами цієї угоди покарання із застосуванням правил ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 витрати за залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 5024 грн. на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 31 січня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

за ч. 1 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

за ч. 2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 5024 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , сім-картку НОМЕР_5 , ноутбук із зарядним пристроєм чорного кольору марки «МSI» серійний номер V 100887VAR, телефон мобільний марки «Fly» чорного кольору - повернути ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» ІМЕІ-1 НОМЕР_6 , ІМЕІ-2 НОМЕР_7 , картку оператора «LіfeceLL» НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 ; грошові кошти в сумі 1400 грн. звернути в дохід держави; зошит і два блокноти з чорновими записами, 8 упаковок засобів контрацепції, презервативи марки «Karex» у кількості 64 шт., презервативи марки «Shot» у кількості 6 шт., 3 упаковки та 18 штук «Personai Lubricant», 2 упаковки з під презервативів, 2 використаних презервативи знищити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2019 року в частині накладення арешту на речові докази: 8 упаковок засобів контрацепції, 3 упаковки «Personai Lubricant», грошові кошти в сумі 1400 грн., мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» ІМЕІ-1 НОМЕР_6 , ІМЕІ-2 НОМЕР_7 , картку оператора «LіfeceLL» НОМЕР_1 , 2 упаковки з під презервативів, 2 використаних презервативи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: