Справа № 712/98/15-к
Провадження № 1кп/712/32/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000360 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Драбів Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи згідно з наказом заступника директора КП «Черкасиоблкіно» ОСОБА_7 №45-ОС від 14.10.2013 прийнятий на посаду виконуючого обов`язки директора КП «Черкасиоблкіно», був ознайомлений з роботою КП «Черкасиоблкіно» в частині виконання постанов, розпоряджень, наказів вищестоящих органів, методичних, нормативних, законодавчих актів з організації демонстрації фільмів.
Так, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачено виключне право автора на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 17 «Про авторське право на аудіовізуальний твір», авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію і (або) текстів, діалогів; автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього; художник-постановник; оператор- постановник. Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов`язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсер аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.
Згідно з вимогами ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.
Так, ОСОБА_5 , не володіючи авторським правом, без дозволу осіб, які мають авторське право та володіють суміжними правами на території України, не маючи державних прокатних посвідчень на право розповсюдження фільмів на території України, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , користуючись авторитетом серед працівників КП «Черкасиоблкіно», домовилися з кіномеханіком підприємства ОСОБА_8 , який не був обізнаний із злочинними намірами останніх, про незаконний показ фільму, використовуючи кінозал підприємства, за допомогою засобів, якими можливо здійснити демонстрацію фільму, з метою отримання прибутку від демонстрації фільму.
У подальшому 24.07.2014 в приміщенні кінозалу КП «Черкасиоблкіно», що розташований за адресою: вул. Смілянська, 112 в м. Черкаси, за допомогою системного блоку «LG», ноутбука «Fujitsu» та двох відеопроекторів, шляхом умовляння ОСОБА_8 , здійснили незаконний публічний показ аудіовізуального твору «Пластік», авторські і суміжні права на розповсюдження якого на території України належать ТОВ «Галеон Кіно», чим завдали правовласнику, відповідно до висновку експерта №1/1129 від 19.10.2014, збитки на загальну суму 20 853 гривень, що у тридцять чотири рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 176 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи згідно з наказом виконувача обов`язків директора КП «Черкасиоблкіно» ОСОБА_9 №10-Л від 11.04.2011 призначений на посаду провідного редактора відділу фільмопросування КП «Черкасиоблкіно», був ознайомлений з роботою КП «Черкасиоблкіно» в частині виконання постанов, розпоряджень, наказів вищестоящих органів, методичних, нормативних, законодавчих актів з організації демонстрації фільмів.
Так, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачено виключне право автора на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 17 «Про авторське право на аудіовізуальний твір», авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію і (або) текстів, діалогів; автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього; художник-постановник; оператор- постановник. Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов`язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсер аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.
Згідно з вимогами ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.
Так, ОСОБА_6 , не володіючи авторським правом, без дозволу осіб, які мають авторське право та володіють суміжними правами на території України, не маючи державних прокатних посвідчень на право розповсюдження фільмів на території України, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , користуючись авторитетом серед працівників КП «Черкасиоблкіно», домовилися з кіномеханіком підприємства ОСОБА_8 , який не був обізнаний із злочинними намірами останніх, про незаконний показ фільму, при цьому використовуючи кінозал підприємства, за допомогою засобів, якими можливо здійснити демонстрацію фільму, з метою отримання прибутку від демонстрації фільму.
У подальшому 24.07.2014 в приміщенні кінозалу КП «Черкасиоблкіно», що розташований за адресою: вул. Смілянська, 112 в м. Черкаси, за допомогою системного блоку «LG», ноутбука «Fujitsu» та двох відео проекторів, шляхом умовляння ОСОБА_8 , здійснили незаконний публічний показ аудіовізуального твору «Пластік», авторські і суміжні права на розповсюдження якого на території України належать ТОВ «Галеон Кіно», чим завдали правовласнику, відповідно до висновку експерта №1/1129 від 19.10.2014, збитки на загальну суму 20 853 гривень, що у тридцять чотири рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 176 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вину не визнали, від дачі показів відмовились на підставі ст. 63 Конституції України.

В судових дебатах обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що під час демонстрації фільму «Пластик» в липні 2014 року перебували у відпустці, злочин не вчиняли та просили виправдати.

На думку державного обвинувачення вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується:

-заявами Української антипіратської асоціації № 1422-186/07, 1423-187/07 від 31.07.2014, № 1435-199/08 від 11.08.2014 про вчинення кримінального правопорушення;

-даними протоколу обшуку від 10.09.2014 року в приміщенні літнього кінотеатру по вул. Дахнівській, 121 у м. Черкаси;

-даними протоколу обшуку від 10.09.2014 року в приміщенні по вул. Смілянській, 112 в м. Черкаси, в ході якого було виявлено та вилучено системні блоки ПК інвентарний номер № 3245, 3221, відеопроектори 2 шт., ноутбук марки «Fujitsu та квитки на перегляд;

-даними висновку експерта № 1/1104 від 10.10.2014, відповідно якого два примірника аудіовізуального твору під назвою «Пластик» записані на жорсткому диску «Hitachi s/n № HZ2SRDBC вилученого системного блоку ПЕОМ і жорсткому диску TOSHIBA MK5076GSX вилученого ноутбуку, та котрі демонструвались службовими особами КП «Черкасиоблкіно», мають ознаки контрафактності;

-даними протоколу огляду предмету від 30.09.2014 року з додатками, а саме системного блоку персонального комп`ютера;

-даними висновку експерта № 1/1129 від 19.10.2014, відповідно якого в результаті незаконного демонстрування аудіовізуального твору «Пластик» службовими особами КП «Черкасиоблкіно», права на розповсюдження якого на території України належать ТОВ «Галеон Кіно», правовласнику були завдані збитки в розмірі недоотриманого платежу роялті в сумі 20 853 грн. 00 коп.;

-даними довідки ТОВ «Галеон Кіно» № 14/103 від 22.092014;

-даними протоколу огляду предметів від 17.11.2014 року, а саме папки з документами з назвою «Кінозал» та постановою про визнання їх речовими доказами;

-даними протоколу огляду предмету від 18.11.2014 року, а саме квитків, які надавались для контрольного перегляду фільму «Пластик» та постановою про визнання їх речовими доказами;

-даними протоколу огляду предмету від 30.10.2014 року, а саме сторінки «Афиша летнего кинотеатра» в соціальній мережі «В контакте»;

-даними постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.08.2014 року;

-даними протоколів про результати контролю за вчиненням злочину;

-показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював в КП «Черкасиобкіно» протягом тривалого часу та підпорядковувався ОСОБА_5 . На підприємстві постійно проводились наради, на яких вирішувались різні питання, в тому числі як підняти кінообслуговування, зустрічались з митцями. В 2014 році демонстрували фільми в інших приміщеннях, санаторіях та безкоштовно для ветеранів. Про показ фільму «Пластик» в липні 2014 року йому нічого невідомо. На той час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у відпустці.

-показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що в липні 2014 року працював кіномеханіком в КП «Черкасиоблкіно» та на пів ставки електриком. Керівником репертуарного відділу був ОСОБА_9 , а редактором - ОСОБА_6 , який був його безпосереднім керівником. Свідок демонстрував фільми з флешки чи диску в комп`ютері та ноутбуці. На час демонстрації фільму «Пластик» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у відпустці;

-показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював разом з обвинуваченими з 2008 по 2014 роки і підпорядковувався директору ОСОБА_5 . Інформація про демонстрацію фільмів була в пресі. Про демонстрацію фільму «Пластик» він нічого не пам`ятає та які фільми демонструвались в той час він не знає;

-показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно в середині 2014 року, точної дати не пам`ятає був направлений провести контроль за вчиненням злочину, а саме купити квитки не перегляд фільму. В Інтернеті були афіші про демонстрацію фільмів в КП «Черкасиоблкіно». Він зателефонував, і розмовляв з чоловіком, який представився директором ОСОБА_12 . На запитання, чи можливо переглянути фільм «Пластик», повідомив, що можна. Отримавши дозвіл від суду на закупку, він з колегами, якими саме не пам`ятає, пішов переглядати вказаний фільм. Коли вони прийшли і запитали ОСОБА_12 , працівники повідомили, що він у відпустці. Обвинувачених він там не бачив. Вони купили квитки і їм почали показувати фільм. По якості фільму було зрозуміло, що він скопійований з Інтернету.

-показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що працювала в КП «Черкасиоблкіно» на посаді головного бухгалтера. Однак, як відбувалась закупка фільмів, вона не знає. Хто здійснював демонстрацію фільму «Пластик» їй не відомо. Чи перебували у відпустці в липні 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона не пам`ятає.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України, не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.

Так, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1.2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Для визнання в діях певної фізичної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України, суду необхідне було встановлення в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 всіх ознак складу вказаного кримінального правопорушення. Суд, з урахуванням досліджених в ході судового засідання доказів і матеріалів кримінального провадження вважає, що слідством не доведена наявність в діях обвинувачених об`єктивної сторони складу вказаного кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються.

3 об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 2 ст. 176 КК України передбачає суспільно небезпечні дії, їх наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди у великому розмірі.

Згідно обвинувачення, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що здійснили незаконний публічний кінопоказ аудіовізуального твору «Пластік», чим порушили авторські і суміжні права ТОВ «Галеон Кіно» і відповідно до висновку експерта № 1/1120 від 19.10.2014, який покладено в основу обвинувачення, «в результаті демонстрування аудіовізуального твору «Пластік», правовласнику завдані збитки у вигляді недоотриманого платежу - роялті в сумі 20853 грн. Як зазначено у вказаній експертизі, «визначення майнової шкоди експертом здійснюється за розрахунком доходу, який би могли отримати правонаступники, за звичайних обставин, якби їх право не було порушено».

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто з пред`явленого обвинувачення слідує, що в результаті демонстрації фільму «Пластик» третьою особою - ОСОБА_8 , правовласнику заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди, що прямо вказано в експертизі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 13 листопада 2018 року у справі № 449/613/15-к, провадження № 51-1531км18, матеріальна шкода або матеріальні збитки, які визначають наявність складу злочину, передбаченого частиною першою статті 176 КК, не можуть визначатися на підставі розрахунку неотриманого прибутку, а мають встановлюватися на підставі прямої дійсної шкоди, завданої інкримінованими діями винної особи.

Таким чином, з пред`явленого обвинувачення слідує, що діями третьої особи - ОСОБА_8 , пряма дійсна шкода нікому не заподіяна, а тому сама подія кримінального правопорушення, передбачене ст. 176 КК України - відсутня.

Крім того, покази допитаних в судовому засіданні свідків не вказують на доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в умисному порушенні авторського права і суміжних прав, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі. Всі свідки підтвердили, що в липні 2014 року обвинувачені перебували у відпустці, і чи мали обвинувачені відношення до демонстрації фільму «Пластик» їм не відомо.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається не винуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі « Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії » встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність постановлення відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виправдувального вироку, за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України.

Оскільки обвинувачені підлягають виправданню в інкримінованому їм злочині, здійснені під час досудового розслідування процесуальні витрати в розмірі 393 гривень 12 копійок на залучення експертів при проведенні експертиз, слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов, заявлений ТОВ «Галеон кіно» в сумі 20 853 грн. підлягає залишенню без розгляду, оскільки згідно з ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його не причетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Виправдати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України.

Визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Виправдати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування віднести на рахунок держави.

Цивільний позов, заявлений ТОВ «Галеон кіно» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в сумі 20 853 грн. залишити без розгляду.

Речові докази:

-документи, які знаходяться у папці «Кінозал» та квитки для перегляду кінофільмів, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

-два системних блока інвентарний номер № 3245, 3221 та ноутбук марки «Fujitsu повернути за належністю в КП «Черкасиоблкіно».

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: