Ухвала
Іменем України
20 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 1-2/1999

провадження № 51 - 9418 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року,

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій порушував питання про перегляд ухвали Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, якою повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року щодо нього.
При цьому в поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 мотивував свої вимоги нормами кримінального процесуального закону, які передбачають як порядок перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, так і порядок такого звернення для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Крім того, конкретних порушень закону, які б були допущені судом апеляційної інстанції та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування вказаного судового рішення, ОСОБА_4 не наводив.
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв?язку із невідповідністю її вимогам ст. 427 КПК України та надано засудженому п?ятнадцятиденний строк для усунення її недоліків.
Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2019 року від засудженого надійшла нова касаційна скарга, датована 11 грудня 2019 року, у якій він покладається на розсуд суду при вирішенні питання про законність ухвали Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, якою повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року щодо нього, та просить відкрити провадження за нововиявленими обставинами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України.
Проте, як убачається зі змісту касаційної скарги, недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 25 листопада 2019 року, засудженим не усунуто.

Так, у поданій ??касаційній скарзі?? на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2019 року про залишення без руху касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, не міститься належним чином обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.
Крім того, конкретні порушення закону, які б були допущені судом апеляційної інстанції та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування ухвали Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року ОСОБА_4 не наводить.
Також, ОСОБА_4 не висловлює конкретного прохання до суду касаційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги засудженого вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом ст.ст. 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3