Провадження №1-кп/761/1288/2020
В И Р О К
іменем України
06 лютого 2020 року
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000056 від 19 січня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, працює ТОВ «Анкор Персонал Україна», аналітик, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 19 січня 2019 року приблизно о 13 годині 36 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем JAC J5 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по крайній лівій смузі проїзної частини вул.Д. Щербаківського у м.Києві, з двох наявних в його напрямку руху, зі сторони проспекту Перемоги в напрямку вул. Стеценка.

Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно - вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України - «Пішохідний перехід», який розташований навпроти будинку № 68 по вул. Д.Щербаківського в м. Києві.

В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху вказаного автомобіля рухалася пішохід ОСОБА_7 .

Крім того, в цей же час, крім інших невстановлених автомобілів перед даним нерегульованим пішохідним переходом в крайній правій смузі зустрічного для водія ОСОБА_6 напрямку руху, виконуючи вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, зупинився водій автомобіля TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , який надавав дорогу пішоходу ОСОБА_7 .

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

п.18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем JAC J5 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у лівій смузі із наявних двох смуг його напрямку руху по проїзній частині вул. Д. Щербаківського зі сторони проспекту Перемоги в напрямку вул. Стеценка в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_7 , не вибрав безпечну швидкість, не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2, дорожньої розмітки 1.14.1 та транспортних засобів, водії яких надавали дорогу пішоходу ОСОБА_7 , не переконавшись у відсутності пішоходів на ньому, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , виїхав на нерегульований пішохідний перехід, на якому напроти будинку № 68 по вул. Д. Щербаківського в м. Києві вчинив наїзд на ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої стопи: переломи дистальних кінців діафізів 2-5 плеснових кісток правої стопи (зі зміщенням уламків); закритої травми правого передпліччя: рана: (вказана клінічними лікарями як забійна, 1x0,5 (см)) у середній третині правого передпліччя (дном якої є м`язи); уламкові переломи правої променевої кістки в середній третині (зі зміщенням уламків) та уламкові переломи в середній і дистальній третинах правого ліктьової кістки (зі зміщенням уламків), які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, щиросердно розкаявся, заявлений потерпілою цивільний позов визнав частково. Дав показання, відповідно до яких 19 січня 2019 року приблизно о 13.36 годин він, керуючи автомобілем JAC державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з дозволеною швидкістю в крайній лівій смузі по проїзній частині вул. Щербаківського в м.Києві зі сторони пр. Перемоги в напрямку вул. Стеценка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 в той час, як вона знаходилася на пішохідному переході. Він не помітив пішохода на пішохідному переході, намагався уникнути зіткнення, здійснивши маневр праворуч, проте уникнути наїзду на пішохода не зміг. Після зупинки він залишився на місці події, викликав швидку допомогу. Вказав, що він взяв на себе всі матеріальні витрати, пов*язані з лікуванням потерпілої внаслідок ДТП, його дружина ОСОБА_10 також надавала допомогу потерпілій, пов*язану з доглядом.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді дала показання, відповідно до яких внаслідок наїзду на неї 19 січня 2019 року в денний час на пішохідному переході автомобіля під керуванням ОСОБА_6 вона отримала перелами ноги та руки, травму передпліччя, внаслідок яких вона обмежена в русі до теперішнього часу, перенесла стрес та відчуває фізичний біль та дискомфорт дотепер, відчуває тривогу та страх, переживання з приводу стану здоров*я після ДТП, не може в повному обсязі самостійно обслуговувати себе в побуті.

Просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн., оскільки у зв*язку з отриманими травмами внаслідок ДТП вона тривалий час проходила лікування, відчувала фізичний біль та моральні страждання через неможливість вільно пересуватися. Не заперечувала, що обвинувачений надавав їй матеріальну допомогу у зв*язку з витратами на лікування, дружина ОСОБА_6 допомагала їй у побуті, обслуговуванні кожен день під час лікування. Не наполягала на суворому покаранні ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 в суді дала показання, в яких підтвердила, що ОСОБА_12 надавав матеріальну допомогу потерпілій, повністю оплатив витрати на її лікування, харчування.

Свідок ОСОБА_10 в суді дала показання, відповідно до яких вона як дружина обвинуваченого приймала участь в наданні допомоги, пов*язаної з відновленням стану здоров*я потерпілої ОСОБА_7 , чоловік ОСОБА_6 оплатив витрати на лікування потерпілої, які становили приблизно 70 000 грн., вона особисто постійно допомагала ОСОБА_7 у побуті.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Суд визнав необхідним дослідження лише даних, які стосуються вимог потерпілої в цивільному позові стосовно відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши думку учасників судового провадження, показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який не оспорює обставини щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, пов*язаної із лікуванням потерпілої.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_6 , суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує негативні наслідки, що настали для потерпілої у вигляді розладу стану її здоров`я, характер та мотиви допущеного особою порушення правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень.

Таким чином, у зв`язку із встановленими обставинами, добросовісною поведінкою після вчинення кримінального правопорушення обвинуваченого, який на місці події вжив заходи для усунення наслідків, надання допомоги, даними про особу обвинуваченого, який веде добропорядний спосіб життя, є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працює, тих обставин, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував в повному обсязі матеріальні витрати потерпілої, пов*язані з лікуванням, в розмірі 79 851, 64 грн., сприяв її реабілітації, що не заперечувалося потерпілою в суді, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, установленому у санкції ч.1 ст.286 КК України.

При цьому суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи обставини та обсяг грубих порушень Правил дорожнього руху, які призвели до наїзду на пішохода в межах нерегульованого пішохідного переходу, та наслідки, які сталися після дорожньо-транспортної пригоди, проте на мінімальний строк, передбачений санкцією статті з огляду на дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , який не судимий та не притягувався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України раніше, його поведінку після події, направлену на усунення негативних наслідків, добровільне відшкодування потерпілій на стадії досудового розслідування матеріальної шкоди у повному обсязі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд уважає, що потерпіла ОСОБА_7 внаслідок ушкодження здоров`я зазнала суттєвих фізичних та душевних страждань. Враховуючи характер правопорушення та обсяг цих страждань, було порушено звичайний уклад її життя, у зв*язку з отриманими травмами внаслідок ДТП вона тривалий час проходила лікування, відчувала фізичний біль та моральні страждання, не мала можливості вільно пересуватися, самостійно обслуговувати себе у побуті, внаслідок чого суттєво змінився її звичний спосіб життя, з урахуванням часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, на підставі ст.1167 ЦК України, суд вважає, що необхідним для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з винуватої особи ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 50 000 грн.
На підставі ст.100 КПК України речовий доказ: автомобіль JAC державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у володільця ОСОБА_6 .

На підставі ст.124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у зв*язку з проведенням експертиз 3718 грн.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Речовий доказ автомобіль JAC державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у володільця ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у зв*язку з проведенням експертиз 3718 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1