Справа № 344/4279/20
Провадження № 1-кс/344/1714/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000113 від 21.07.2016 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 21.07.2016 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

У ході даного кримінального провадження встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання - терористичну організацію, так звану «Луганську народну Республіку» (далі - ЛНР»). Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР». Указана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію, структуру та розподіл ролей її учасників, зокрема, складається з політичного та силового блоків.

Наказом голови самопроголошеної «Луганської Народної Республіки» № 15 від 07.10.2014 створено незаконне військове формування яке входить до силового блоку терористичної організації «ЛНР», - «Другий армійський корпус «Народної міліції ЛНР» («2 АК НМ ЛНР»), структурні підрозділи якого здійснюють збройний опір силам ООС (АТО) на території Луганської та Донецької областей та сприяють протиправній діяльності зазначеної терористичної організації.

При цьому, до складу НЗФ «2 АК НМ ЛНР» входить так звана «10 окрема артилерійська бригада особливого призначення» (далі - 10 ОАБр, в/ч НОМЕР_1 ).

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2014 році із початком масових заворушень антиукраїнського характеру на сході України активно підтримував ідеї виходу територій Луганської області зі складу України та брав участь у масових протестах та так званих чергуваннях на «блок постах».

Наприкінці 2014 року у ОСОБА_6 радикально налаштованого до діючої державної влади України, виник злочинний умисел, направлений на участь у діяльності терористичної організації «ЛНР». З цією метою він, маючи військову освіту Сумського вищого артилерійського командного двічі орденів Червоного прапору училища імені М.В. Фрундзе, вступив на добровільних засадах до структурного підрозділу терористичної організації «ЛНР» так званої «10 окремої артилерійської бригади особливого призначення». При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що терористична організація «ЛНР», в діяльності якої він бере участь, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у проведенні Антитерористичної операції та операції об`єднаних сил задіяній для відсічі збройної агресії Російської Федерації.

З метою дотримання вимог конспірації та укриття власної належності до терористичної діяльності у колі спілкування членів незаконного збройного формування ОСОБА_6 використовував прізвисько («позивний») « ОСОБА_7 ».

Так, беручи участь у діяльності так званої «10 окремої артилерійської бригади особливого призначення», ОСОБА_6 займав «посаду» заступника «начальника штабу» вказаної бригади, при цьому, він: надавав вказівки невстановленим особам на переміщення, розгортання артилерійської зброї, а також здійснення артилерійських обстрілів, зокрема вказуючи конкретні координати для враження цілей на місцевості; здійснював керування невстановленими особами, які перебували на спостережних пунктах і надавали інформацію про влучання снарядів від артилерійський обстрілів та здійснювали координацію артилерійських обстрілів; здійснював командування невстановленими особами з числа бойовиків вказаної терористичної організації безпосередньо в польових умовах; здійснював командування несенням особами вказаної терористичної організації «стройової служби» на чергуваннях; приймав кадрові рішення щодо звільнення, переведення та прийняття осіб до вказаної терористичної організації; керував невстановленими особами, які здійснювали спостереження за переміщення спостерігачами Організації з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ), з метою приховання заборонених міжнародними договорами видів зброї, та вчиняв інші дії в складі вказаної терористичної організації.

Зокрема, ОСОБА_6 перебуваючи в містах Хрустальне (до 2016 р. м. Красний Луч) та Антрацит Луганської області за допомогою мобільного телефону 10.08.2016 зв`язувався з невстановленими особами з числа учасників терористичної організації «ЛНР» та в ході розмови з ними: дізнавався про здійснення ними спостереженням за представниками Організації з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ); давав вказівки зняти наряди чергових та прислати нового чергового; розпоряджався перевести невстановлену досудовим розслідуванням особу з підрозділу «взводу зв`язку» в підрозділ «артилерійської розвідки» 10 ОАБр терористичної організації «ЛНР».

Крім цього 16.08.2016 по місцю несення служби в м. Хрустальний ( до 2016 р. м. Красни Луч) ОСОБА_6 направили «рапорт» на звільнення з займаної посади в терористичній організації «ЛНР», який останній не зміг погодити, оскільки перебував поза межами вказаного міста.

Також, 18.08.2016 перебуваючи в м. Кадіївська (до 2016 р. м. Стаханів), за допомогою мобільного телефону зв`язувався з невстановленими особами з числа учасників терористичної організації «ЛНР» та в розмові з ними: дізнавався про місця звідки вівся артилерійський вогонь підрозділів Збройних сил України; давав вказівки артилерійським розрахункам щодо зміни місця дислокації, після здійснення ними обстрілів, та вказував їм на незадовільні результати стрільби та необхідність налагодження пристроїв для прицілювання артилерійських гармат; надавав вказівки встановити підрозділи, з числа терористичної організації «ЛНР», які здійснюють артилерійський обстріл без відповідного погодження; отримував відомості про здійснення обстрілів та вказував на необхідності завдання артилерійського удару у відповідь, в разі відкриття вогню по позиціям терористичної організації, тобто здійснював керівництво групою учасників підрозділу терористичної організації «ЛНР».

До цього ж, у ході телефонних розмов 05.09.2016, 12.11.2016 та 14.11.2016, 16.11.2016 з невстановленими досудовим розслідуванням особами, ОСОБА_6 консультував останніх щодо процедури вступу до терористичної організації «ЛНР» та наявності в підрозділі «10 ОАБр» вказаної організації вакантних місць.

Беручи участь в діяльності терористичної організації «ЛНР», 25.10.2016 ОСОБА_6 дізнавався в невстановлених досудовим розслідуванням її учасників через засоби зв`язку, які останніми приховувались, про готовність на здійснення артилерійських обстрілів та точки прицілювання артилерійських гармат.

Причетність громадянина України ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Сукупність доказів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та відповідає критеріям, сформованим у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, 11.03.2020, відповідно до вимог ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено за адресою проживання останнього на території не підконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України. Однак, доставити вказаний лист останньому не видалось за можливе, у зв`язку тим, що АТ «Уркпошта» не надає послуги поштового зв`язку на вказаній території.

Таким чином, вручити останньому повідомлення про підозру не виявилось за можливе, у зв`язку з перебуванням останнього на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Також, відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, №3/9/1022 від 19.03.2020 у приватній власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають три одиниці транспортних засобів: ВАЗ (2007 р.в.), чорного кольору, д.р.н. НОМЕР_2 ; ИЖ 412ИЭ (1978 р.в.), помаранчевого кольору, д.р.н. НОМЕР_3 ; Viper ZS50 49 (2008 р.в.).

Разом з цим, з метою забезпечення арешту майна та зважаючи на те, що вказане майно не було тимчасово вилучене, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України є доцільним розгляд даного клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, №3/9/1022 від 19.03.2020 у приватній власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають три одиниці транспортних засобів: ВАЗ (2007 р.в.), чорного кольору, д.р.н. НОМЕР_2 ; ИЖ 412ИЭ (1978 р.в.), помаранчевого кольору, д.р.н. НОМЕР_3 ; Viper ZS50 49 (2008 р.в.).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою збереження речових доказів, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно три одиниці транспортних засобів: ВАЗ (2007 р.в.), чорного кольору, д.р.н. НОМЕР_2 ; ИЖ 412ИЭ (1978 р.в.), помаранчевого кольору, д.р.н. НОМЕР_3 ; Viper ZS50 49 (2008 р.в.), які належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши розпоряджатися ним.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1