У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що висновок суду про його ставлення до праці є хибним, оскільки відсутність у нього заохочень за період з 2015 року до другого кварталу 2019 року не в повній мірі свідчать про його дійсне ставлення до праці.
Відмічає, що його небажання працювати пояснюється тим, що він отримує пенсію та з неї відраховує кошти на його утримання в установі, виконавчих листів не має, а тому, з урахуванням пенсійного віку, він не працює на підприємстві установи.
Вважає, що його поведінка за весь строк відбування покарання свідчить про його намір виправитись, що підтверджується поетапними позитивними змінами в його поведінці, згідно наданими характеристиками, а відтак, висновок суду про передчасність його дострокового звільнення та потреби подальшого виховного впливу є несправедливим.
Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції вказано прізвище іншої особи, що на його думку свідчить про поспішність, упередженість та необ`єктивність суду першої інстанції.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

11.01.2020 р. виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Міністерства юстиції України та заступник голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області звернулись до Арбузинскього районного суду Миколаївської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 81 КК України у цей період є передчасним, у той час, як він ще потребує виховного впливу протягом певного часу з тією метою аби мати змогу належно соціалізуватись у суспільстві.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02.03.2016 р., на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2015 р. по 02.06.2015 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На день розгляду судом першої інстанції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 7 років позбавлення волі, відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, а відтак, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

З характеристики, наданої державною установою «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», від 29.11.2019 р., вбачається, що за час відбування покарання з 12.01.2015 р. засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення за підсумками роботи у 3 кварталі 2019 року. На виробництві установи не працевлаштований, оскільки є пенсіонером, однак, постійно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов та до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. Постійно приймає участь у проведенні ремонтів в гуртожитку. До інструментів та будівельних матеріалів завжди ставиться бережно та економно. Залучається у їдальні установи до заготівлі, чистки та перебирання овочів. У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний. На критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. При спілкуванні щирий, відвертий.Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та у побуті, догляд за ними здійснює у повній мірі. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Підготовка до звільнення». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Приймає участь у виготовленні стінгазети.

Разом з тим, в матеріалах особової справи міститься характеристика Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», від 24.04.2019 р., згідно якій, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. Мав право працювати в місцях і на роботах, які визначається адміністрацією, але працювати не бажав. На заходи виховного впливу, з приводу працевлаштування, не реагував. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. На критику в свою адресу реагує спокійно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, з метою пристосування. При спілкуванні не відвертий. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставиться до майна установи, догляд за ним у повній мірі не здійснює. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи не завжди ставиться сумлінно. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не виконує роботу із благоустрою установи, не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участі у програмах диференційного виховного впливу.
Згідно із витягом з протоколу № 9 засідання комісії Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» від 24.04.2019 р., засудженому ОСОБА_5 відмовлено в заміні більш м`якого покарання, як такому, що не став на шлях виправлення.

При цьому, ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, на виробництві не працює, протягом тривалого часу відбування покарання заохочень не мав (з 12.01.2015 р. по 11.10.2019 р.), а згідно зазначених характеристик, позитивні зміни в його поведінці почались після 24.04.2019 р., тобто протягом невеликого проміжку часу.
Посилання апелянта на те, що він є пенсіонером, а також те що він відраховує кошти на рахунок установи для його утримання, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень ч. 2 ст. 81 КК України.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, оскільки він ще потребує виховного впливу протягом певного часу, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3