Справа № 157/1794/19
Провадження №1-в/157/38/19
УХВАЛА
Іменем України
26 грудня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, засудженого вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2016 року за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 червня 2018 року на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання виправні роботи на строк 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку щомісячно, ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області звільненого умовно-достроково від відбування покарання у виді виправних робіт на строк 10 місяців 07 днів,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення його від відбування невідбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Заяву мотивує тим, що вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2016 року його засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 червня 2018 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи. Питання про звільнення його від додаткового покарання не ставилося.

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 22 серпня 2019 року його звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді виправних робіт. Відбуваючи покарання, він усвідомив суспільну небезпеку того, що сталось, став на шлях виправлення. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Підтвердженням цього, крім іншого, є заміна йому в порядку ст. 82 КК України основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким виправними роботами, умовно-дострокове звільнення його від відбування невідбутої частини цього більш м`якого покарання. Разом зі своєю сім`єю проживає в будинку своїх батьків, які є пенсіонерами. Через відсутність роботи в селі ні він, ні дружина не працевлаштовані, доходів не мають. Позбавлення права керування не дає йому можливості працювати на роботах, пов`язаних з керуванням транспортними засобами.

У зв`язку з викладеним, просить звільнити його умовно-достроково від відбування невідбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та просить умовно-достроково звільнити його від відбування додаткового покарання.

Представник органу з питань пробації ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання заперечив. Вважає, що засуджений на час звернення з даним клопотанням не відбув необхідної частини, передбаченого статтею 81 КК України, строку додаткового покарання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали та особову справу засудженого, вважаю, що клопотання підставне і підлягає до задоволення.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 червня 2018 року на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання виправні роботи на строк 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку засудженого щомісячно.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 на момент розгляду клопотання відбув 1 рік 6 місяців 22 дні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто більше половини строку додаткового покарання. За місцем проживання характеризується позитивно. З наведеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення зразковою поведінкою і добросовісним ставленням до праці.

На підставі викладеного вище, приходжу до висновку, що засудженого ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо доводів прокурора про те, що засуджений ОСОБА_5 на час звернення з даним клопотанням не відбув половини строку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу з моменту набрання законної сили вироком.

Аналіз положень даної норми кримінального закону свідчить про те, що покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами як додаткове покарання поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, лише у випадку призначення особі вироком суду основного покарання у виді арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк. В інших випадках, в тому числі й у випадку призначення покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, з моменту набрання вироком законної сили. В даному випадку засудженому ОСОБА_5 було обрано покарання у виді реального позбавлення волі, яке він фактично відбув 04 червня 2018 року в день заміни даного покарання більш м`яким виправними роботами згідно з ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області. Зарахування строку покарання у виді виправних робіт при обчисленні строків, необхідних для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст. 81 КК України, є помилковим, оскільки додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами згідно з ч. 3 ст. 55 КК України може бути застосовано лише у випадку призначення основного покарання у виді арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, однак не при обранні покарання у виді виправних робіт.

Керуючись статтею 81 Кримінального кодексу України, статтею 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Подання задовольнити повністю.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2016 року, на підставі ст. 81 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами умовно-достроково на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1