Єдиний унікальний номер 314/4914/19
У Х В А Л А

23 червня 2020 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.02 червня 2020 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області, за визначеною Запорізьким апеляційним судом підсудністю, надійшли обвинувальні акти по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України.
2.Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09 червня 2020 року обвинувальні акти були прийняті до провадження Новомиколаївського районного суду Запорізької області та призначене підготовче судове засідання.

3.Зі змісту обвинувальних актів ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів за наступних обставин.
4.В середині серпня 2019 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прийшовши до території подвір`я, розташованого по АДРЕСА_1 , взявши із собою пилку по металу, скориставшись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, спиляв навіси, на яких утримувались ворота, котрі складались з двох половинок, розмірами 1,5 x 2 метри кожна, зеленого кольору, виготовлені з металевих листів із сітки карти, діаметром прутів 0,2 мм, та металевих кутків, товщиною металу 3 мм., які належали ОСОБА_5 .

5.Після чого ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, вказані половинки воріт почергово переніс до місця свого мешкання, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток, на загальну суму 1104 гривні 04 копійки.

6.Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

7.Далі, на початку вересня 2019 року, в денний час доби, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з проникненням в приміщення, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прийшовши до територію подвір`я, розташованого по АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, відчинивши вхідні двері, пройшовши до дачного будинку, звідки за допомогою м`язової сили рук викрав пральну машину LG Direct Drive 5 kg., в корпусі білого кольору, вартістю 4000 гривень, яка належала ОСОБА_5 , після чого, не зупиняючись на досягнутому, з корисливих мотивів, за допомогою м`язової сили рук, перекантував газовий котел КЧМ 2, вартістю 3000 гривень, який належав ОСОБА_5 , погрузив його на металевий візок, та покинув місце скоєння злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 7000 гривень 00 копійок.

8.Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

9.Крім цього, 06 вересня 2019 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , в ході раптово виниклого конфлікту, тримаючи у правій руці молоток, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар в середню частину лобової ділянки. Згідно висновку судово-медичного експерта Комунальної установи "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" Запорізької обласної ради від 24 жовтня 2019 року у потерпілого ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді синця лобової ділянки, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

10.Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

11.В підготовчому судовому засідання прокурор, посилаючись на те, що хоча у обвинувальних актах і маються технічні помилки, проте вони не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, а також зазначивши про право прокурора під час судового розгляду змінити обвинувачення, просила обвинувальні акти призначити до розгляду в судовому засіданні.

12.Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_6 здійснив у неї крадіжку і інших речей, які не зазначені у обвинувальному акті, про які вона повідомляла працівникам поліції, які у неї приймати заяву, а також вказувати їх у протоколах її допиту, відмовилися, проте просила обвинувальні акти призначити до розгляду в судовому засіданні.

13.Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 також просили обвинувальні акти призначити до розгляду в судовому засіданні.

14.Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, а також вивчивши обвинувальні акти та додані до них матеріали, суд дійшов до висновку, що вказані обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору у зв`язку з наступним.

МОТИВИ, З ЯКИХ СУД ВИХОДИВ ПРИ ПОСТАНОВЛЕННІ УХВАЛИ, І ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМ ВІН КЕРУВАВСЯ

15.Як вбачається із обвинувальних актів пред`явлені ОСОБА_6 обвинувачення є не конкретними та суперечливими.

16.Так, положення ст. 291 КПК України встановлюють, що в обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

17.Як слідує з вимог ст. 91, 92 вказаного Кодексу, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, наряду з іншим, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, обов`язок доведення яких покладається на слідчого та прокурора.

18.Частини 1 та 2 ст. 9 КПК України встановлюють, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

19.В обвинувальному акті, в частині обвинувачення ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, яке мало місце в середині серпня 2019 року (крадіжка воріт), не зазначені характеристики кутників та сітки, які були викрадені обвинуваченим. Так, були вказані лише товщина металу кутників, але не вказано їх кількість, довжину та ширину, по сітці вказано лише товщину її прутків, але не вказано кількість сіток, їх розміри та розміри її вічок (від яких залежить кількість прутів на 1 кв. метр), що прямо впливає на визначення вартості вказаних кутників та сітки.

20.Крім того, в частині обвинувачення ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, яке мало місце на початку вересня 2019 року (викрадення пральної машини та газового котла), в обвинуваченні зазначено, що обвинувачений, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з проникненням в приміщення, проник до дачного будинку, звідки викрав (не вказано таємно чи відкрито) пральну машину та газовий котел. При цьому його дії органом досудового розслідування були кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

21.При цьому суд зазначає, що дачні будинки відносяться до жилих будинків, а не до інших приміщень (підпункт 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

22.В частині обвинувачення ОСОБА_6 у нанесенні тілесного ушкодження, в обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці молоток, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар в середню частину лобової ділянки, але не вказано чим саме рукою, молотком або іншим предметом. Саме по собі зазначення того, що обвинувачений тримав у руці молоток, прямо не свідчить про те, що удар було нанесено саме вказаним молотком.

23.Таким чином пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є не конкретним та суперечливим, що порушує його право на захист від обвинувачення.

24.Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

25.Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно ст. 377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

26.Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві" від 24 жовтня 2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

27.Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що "кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення".

28.Європейський суд з прав людини (у справі "Абрамян проти Росії") більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі "Камінські проти Австрії" № 9783/82 п. 79).

29.Крім того, Суд нагадує, що положення пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).

30.До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

31.Такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувальний акт із вказаним недоліком повинен бути повернутий прокурору.

32.Додатково суд зазначає наступне.

33.Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

34.Проте в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000838, не вказано про застосований під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту майна, у саме про накладення арешту на пральну машину LG Direct Drive 5 kg., згідно ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року у справі № 314/4568/19 (провадження № 1-кс/314/1936/2019). При цьому зазначення у реєстрі вказаної пральної машини в розділі ІV. Речові докази не звільняє орган досудового розслідування від обов`язку зазначати вказаний захід забезпечення кримінального провадження у розділі ІІІ. Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування.

35.Крім того зазначена в розділах І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, та ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, інформаціє є не повною у зв`язку з наступним.

36.Як зазначається у реєстрі у один день 17 жовтня 29019 року, були призначені дві експертизи щодо визначення вартості викрадених воріт, а також пральної машини та газового котла. При цьому відомості про вчинення злочину, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838, були внесені 10 вересня 2019 року, тобто до призначення вказаних експертиз, а про вчинення злочину, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000977, були внесені лише 18 жовтня 2019 року. Із вказаного випливає, що обидві експертизи призначалися в кримінальному провадженні № 0000838.

37.Разом з тим, висновок експерта № 2993 від 21 жовтня 2019 року ліг в основу обвинувачення у провадженні № 0000977, але в реєстрі не вказано про виділення матеріалів із попереднього провадження у вказане.

38.Таким чином суд дійшов до висновку, що слідчим або неправомірно було призначено експертизу у кримінальному провадженні, відомості яке не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, або реєстр матеріалів не містить всієї необхідної інформації.

39.Також суд зазначає, що додана до обвинувального акту № 0000838 розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування, не містить дату її складення, а тому не являється офіційним документом, і, відповідно, не може засвідчувати факт отримання підозрюваним вказаних документів.

40.Суд вважає позбавленим логічного змісту посилання прокурора на те, що недоліки обвинувальних актів прокурор вправі змінити під час судового розгляду, оскільки, таким чином, фактично нівелюється сам інститут повернення обвинувальних актів прокурору у зв`язку із їх невідповідністю вимогам чинного законодавства України.

41.Крім того всі вищезазначені недоліки обвинувальних актів являються такими, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

42.Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

43.Враховуючи, що вищевказані недоліки обвинувальних актів перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, є підстави для повернення обвинувальних актів прокурору.

Керуючись ст. 314 316, 369, 371, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 10 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 3 ст. 185 КК України, та № 0000849 від 13 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повернути прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1