1-кп/465/957/20
УХВАЛА
про самовідвід

"09" квітня 2020 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 03.11.2019, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новошепеличі, Чорнобильського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, українця, громадянина України, не судимого, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (теперішня військова частина НОМЕР_2 ), солдата.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

Сторона обвинувачення-

прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 03.11.2019, поступили до Франківського районного суду м. Львова 07.11.2019 від прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 та передані для розгляду судді ОСОБА_1 , що визначений у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали підготовчого судового засідання від 11 грудня 2019 року обвинувальний акт повернуто прокурору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.

За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції скасована, з підстав викладених в ухвалі Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Приймаючи дане рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи підчас досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як зазначено в ухвалі апеляційного суду, колегія суддів, вважає, що: «такі підстави для повернення обвинувального акту прокурору, на які послався суд першої інстанції, а саме на наявність суперечливих формулювань в обвинувальному акті та складення його не належним процесуальним суб`єктом є необґрунтованими, хоча і можуть мати місце, однак є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті, та жодним чином не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 та обсяг пред`явленого обвинувачення останньому. Більше того, це не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за наслідком цього постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати, оскільки така постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказані процесуальні порушення, котрі у сукупності з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, позбавляють можливості суд провести судовий розгляд кримінального провадження з дотриманням процесуальних вимог щодо повноти, всебічності та об`єктивності».

Приймаючи рішення про скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд не покликався на норму закону, яка визначає істотні порушення вимог КПК України, та не вказав, яку саме норму порушив суд першої інстанції при постановленні ухвали. Апеляційний суд також не спростував висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам кримінально процесуального Кодексу України, і зокрема їх невідповідності ст. 291 КПК України, які в силу вимог ст. 368 цього Кодексу, перешкоджатимуть судовому розгляду обвинувального акту.

Апеляційний суд не врахував висновків суду першої інстанції, тим фактам, що були процесуальні порушення органами військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України, зокрема суд звертав увагу на те, що «як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування такий не відповідає вимогам процесуального законодавства, є очевидним порушення порядку досудового розслідування щодо підслідності та оголошення підозри з подальшим складанням обвинувального акта і скерування його до суду. Відтак, процесуальні рішення не відповідають вимогам КПК України. Натомість прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні, при обговоренні питань, передбачених статями 314 316 КПК України, вважає, що досудове розслідування проводилося належним органом досудового розслідування, обвинувальний акт складений слідчим, який мав процесуальні повноваження на здійснення слідчих та процесуальних дій станом на 03 листопада 2019 року. З`ясовуючи питання, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин кримінального провадження, прокурор так і не зміг пояснити появу вказаного кримінального провадження, як не зміг пояснити чому таке від 03 грудня 2019 року, у той час, коли за даними обвинувального акта ОСОБА_3 покинув військову частину польова пошта НОМЕР_1 (теперішня військова частина НОМЕР_2 ) 20 жовтня 2016 року та добровільно повернувся, а також, що на час проведення підготовчого судового засідання, він уже звільнений з військової служби.
Отже, в ході підготовчого судового засідання встановлено ряд очевидних обставин, що вказують на процесуальні порушення органами військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України, щодо внесення відомостей та початку досудового розслідування, а також здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 03 листопада 2019 року.

Також, фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті є суперечливими щодо мотивів самовільного залишення військової частини ( в умовах особливого періоду - 2016 рік), а також періоду, який тривав відсутності у військовій частині з 20 жовтня 2016 року по 03 листопада 2019 року, що суттєво впливає на кваліфікацію, і у даному випадку, кваліфікація дій обвинуваченого, не відповідає фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті».

Скасовуючи ухвалу суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не зазначив у чому полягають порушення кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції призначив новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції не зазначивши норми закону, якою він керувався при прийнятті такого рішення, тоді, коли ст. 291 КПК України, вказує загальні відомості обвинувального акту та реєстру матеріалів.

Після апеляційного розгляду, матеріали судового провадження 07 квітня 2020 року поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07 квітня 2020 року із зазначенням підстави, - «для продовження розгляду», передані судді, ухвала якого скасована, що у свою чергу, не може бути підставою для передачі, оскільки згідно ухвали апеляційного суду призначено новий судовий розгляд, а справу розподілено для продовження розгляду.

Як суддя, якому матеріали обвинувального акту передані для призначення нового розгляду (згідно ухвали апеляційного суду) та продовження розгляду (згідно протоколу передачі судової справи), вважаю, що обвинувальний акт й надалі не відповідає вимогам процесуального законодавства, з підстав наведених в ухвалі від 11 грудня 2019 року.

Крім того, ставлення судді ОСОБА_1 , до оцінки матеріалів даного обвинувального акта на відповідність вимогам процесуального законодавства, в ході вирішення питань, передбачених ст.ст.314-315 КПК України, уже висловлене у зазначеній вище ухвалі, яка хоч і скасована, проте викладені у ній висновки судді й надалі є незмінними, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному їх вирішенні, та відповідно до ст. 75 КПК України, виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. З огляду на викладене, заявляю самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на встановлені обставини, положення національного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, приходжу до висновку, що з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників кримінального провадження щодо неупередженості судді при новому розгляді матеріалів обвинувального акта у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000167 від 03.11.2019, суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 підлягає відводу.

У зв`язку з цим, заявляю самовідвід у розгляді даного судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 9, пункту 4 частини 1 статтями 75, 80, 81, частини 1 статті 314, частини 2 статей 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 03.11.2019, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (судове провадження № 1-кп/465/957/20; судова справа № 465/6421/19).

Матеріали судового провадження № 1-кп/465/957/20 передати до кримінальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6