Справа № 0707/1856/2012
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2016 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, не судимий,

за пред`явленим йому за ч. 1 ст. 115 КК України обвинуваченням визнаний не винним через недоведеність його вини у вчиненні злочину.

Ухвалено кримінальну справу та приєднані до неї речові докази після набрання вироком законної сили повернути прокурору для вжиття заходів зі встановлення особи, винної у вчиненні злочину.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17 грудня 2009 року приблизно о 12-й годині, приймаючи участь у гасінні пожежі будинку та прибудов за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , зайшов до приміщення сараю домоволодіння і побачивши там батька ОСОБА_10 , 1959 року народження, затіяв із ним сварку на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків та із приводу того, що останній не приймав участь у гасінні пожежі й стверджував, що він умисно підпалив домоволодіння. Дана сварка переросла в бійку, у ході якої батько ОСОБА_10 штовхнув руками в область грудей ОСОБА_7 , а останній, умисно, з метою вбивства, наніс численні удари сокирою в область голови та ножем в область черева й грудної клітки, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 328 від 19.02.2010 смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки зліва з пошкодженням діафрагми зліва, основи лівої легені, на фоні множинних рубаних ран чоло-тімяної ділянки голови з пошкодженням кісток склепіння черепа, непроникаючих різаних ран грудної клітки зліва, різаних ран обох променево-запястних суглобів, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнилось травматичним та гіповолемічним шоком і явилось безпосередньою причиною його смерті.

В апеляційній скарзі прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 вказує на те, що вирок є незаконним через невідповідність викладених у ньому висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю. Посилається на те, що невизнання в судовому засіданні ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому йому злочині та його доводи про дачу ним визнавальних показань внаслідок застосування до нього насильства працівниками міліції, є способом його захисту, щоб уникнути кримінального покарання, оскільки такі його доводи нічим не підтверджені, зокрема, матеріалами службового та досудового розслідування, а після написання ним явки з повинною, допиту як підозрюваного, обвинуваченого, при яких він визнавав факт вчинення вбивства ОСОБА_10 , на його тілі тілесних ушкоджень не встановлено. При цьому, вказує також на те, що надуманими є і показання ОСОБА_7 про те, що він себе обмовив, вважаючи, що вбивство батька вчинили його близькі, тобто мама, сестра або бабуся, оскільки останньому було відомо, що на момент убивства мама та сестра знаходились у м. Мукачево на роботі й фізично не могли вчинити дане вбивство, а бабуся є старшою і значно слабшою жінкою, яка фізично не в змозі вбити здорового чоловіка. Крім того, посилається на те, що у порушення вимог ст. 323 КПК України 1960 року, суд не дав оцінку протиречивим висновку експерта № 8 комісійної судово-медичної експертизи; висновку експерта № 591/12 від 10.04.2015 комісійної судово-медичної експертизи; не взяв до уваги постанову суду від 21.12.2009 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу та апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вказану постанову, в яких останній визнавав факт вчинення ним убивства; упереджено та однобічно дав оцінку показанням потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .. Просить вирок скасувати, постановити новий, який ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. У ході апеляційного розгляду просить дослідити вищевказані докази та за необхідності викликати потерпілу та свідків у судове засідання, допитати їх й дати відповідну оцінку їх показанням.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_19 , вказує на те, що доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими та безпідставними. Вважає, що під час судового слідства суд першої інстанції ретельно дослідив всі докази, і на підставі діючого національного та європейського законодавства прийшов до правильного висновку щодо недоведеності обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні вбивства свого батька ОСОБА_10 .. Посилається на те, що висновок суду про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на початку досудового слідства обмовив себе є правильним і доводиться доказами, які були досліджені в ході судового слідства, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та самого підсудного ОСОБА_7 , а сама по собі явка з повинною не є доказом скоєння злочину, а служить лише приводом для порушення кримінальної справи. Крім того, вказує на те, що суд правомірно не взяв до уваги процесуальні документи, в яких зафіксовані зізнання ОСОБА_7 у скоєнні вбивства, так як вони не підтверджені сукупністю доказів, які є в справі, оскільки даний судом об`єктивний аналіз процесуальних документів, у яких зафіксовані визнання підсудним ОСОБА_7 вини в скоєнні вбивства, переконливо доводить, що останній не причетний до смерті батька. Також, вказує на те, що суд ретельно, дослідивши в ході судового слідства показання окремих свідків, вірно поставився до них критично як до доказів, що викривають підсудного у вчиненні злочину, в зв`язку із чим законно та вмотивовано їх відхилив. Посилається й на те, що твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 давав послідовні показання щодо обставин убивства, спростовується відсутністю будь-яких об`єктивних фактичних даних, на підставі яких можна встановити обставини смерті ОСОБА_10 , у зв`язку із чим показання ОСОБА_7 , допитаного в якості підозрюваного, щодо обставин убивства є переказом сценарію слідства; що висновки судово-медичних експертиз, які по суті не суперечать один одному, встановлюють причини смерті ОСОБА_10 , характер, локалізацію, механізм спричинення тілесних ушкоджень, дає відповідь на інші поставлені слідством та судом питання, однак не вказують на підсудного ОСОБА_7 як на особу, що заподіяла смерть. Просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок як законний та обґрунтований без зміни, дослідивши докази, клопотання про дослідження яких було заявлено прокурором, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, що підстав для скасування вироку не має.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок є незаконним через невідповідність викладених у ньому висновків суду фактичним обставинам справи, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, за змістом ст. 62 Конституції України та ст. 15 КПК України 1960 року особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Підозра, обвинувачення не можуть грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 16-1 КПК України 1960 року розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності .

Частиною 5 цієї статті передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ст. ст. 323, 327, 334 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний. Обвинувальний вирок і виправдувальний вирок повинні бути судом вмотивовані. Обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.

Колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 327, 334 КПК України 1960 року, та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 15-17, 21-23 постанови від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку« ( із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3 та від 3 грудня 1997 року № 12, у мотивувальній частині вироку, яким ОСОБА_7 виправдано за ч. 1 ст. 115 КК України, вірно викладено формулювання обвинувачення, яке йому інкримінується; міститься посилання на безпосередньо досліджені у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, дана їм оцінка, а також наведені мотивовані висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину.

Резолютивна частина виправдувального вироку містить рішення суду про визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину, через недоведеність його вини у вчиненні злочину.

Колегія суддів вважає, що доказами безпосередньо дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді не підтверджено пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, не доведено, що саме він скоїв злочин умисне вбивство, тобто умисно, протиправно заподіяв смерть іншій людині потерпілому ОСОБА_10 ..

Так, з показань ОСОБА_7 вбачається, що вину в скоєнні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 115 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, він не визнав, заперечив свою причетність до вказаного злочину. Зазначив, що з батьком проживали разом, між ними були добрі стосунки, ніяких конфліктів між ними не було. Вранці 17 грудня 2009 року направився на роботу в м. Мукачево. Приблизно о 10 год. 20 хв. разом зі своїм наставником ОСОБА_23 та ОСОБА_24 вийшли з Мукачівського РВ УМВС і йшли до Мукачівського міськрайонного суду. По дорозі по телефону отримав від сусіда ОСОБА_25 повідомлення про те, що в нього вдома пожежа. Знаючи, що батько вдома, почав йому телефонувати, однак телефон був вимкненим. Одразу ж на таксі поїхав додому, при цьому, по телефону про пожежу повідомив матір. Під`їхавши до будинку по АДРЕСА_1 , побачив пожежний автомобіль. На вулиці знаходилось багато людей. Підбігши до будинку одразу ж почав гасити вогонь, при цьому, під час гасіння заявляючи, що в будинку може бути батько. Під час гасіння побачив у задній частині двору вогонь і кинувся до цієї частини будинку. Згадавши, що в сараї знаходиться газовий балон, хотів його винести. Зайшовши до сараю, побачив батька, який знаходився на землі у напів сидячому положенні. На запитання «що ви тут сидите, чому не допомагаєте гасити будинок», батько нічого не відповів. Одразу ж перевірив пульс, якого вже не було. Батько був ледь теплий, на руках мав опіки та мав порізані вени. Вийшовши з сараю, побачив матір та медичних працівників, яким повідомив про смерть батька. Крім того, покликав до сараю медичну сестру. Медсестра попросила винести батька на двір, щоб могла його оглянути, що ним було зроблено разом із пожежником. Оглянувши батька, медичні працівники повідомили, що він мертвий. Після того просив не оглядати труп та не чіпати батька, стягував сорочку, не хотів, щоб його чіпали. Про інші обставини, що мали місце не пам`ятає. У цей же день був затриманий працівниками міліції по підозрі у скоєнні вбивства. Наступного дня зранку під психологічним тиском, образами та приниженням зі сторони працівників міліції, написав явку з повинною, текст якої йому задиктували працівники міліції ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Показання слідчому прокуратури ОСОБА_28 , давав за відсутності захисника. Лише через декілька днів після затримання йому призначили адвоката, прізвище якого не пам`ятає. Під час давання ним показань на місці вчинення злочину, були присутні поняті. Під час дачі показань йому підказували. В показаннях плутався, спочатку казав, що був молоток, а через декілька днів працівник міліції ОСОБА_26 йому повідомив, що молоток як знаряддя вбивства не підходить і потрібно визнати, що удари батькові наносив сокирою, тому він визнав нанесення батькові 1-2 ударів сокирою. Про спосіб нанесення тілесних ушкоджень та знаряддя, нічого не знав. Під час досудового слідства у сараї знайшли молоток, тому працівники міліції просили його визнати що знаряддям вбивства є саме молоток. На руці в нього крові не було, одяг вилучили. Кров у нього бачили лише ті свідки, які перебували з ним у неприязних стосунках. За підозрою у скоєнні злочину фактично був затриманий після обіду 17 грудня, а не 18 грудня 2009 року, як про це вказується у протоколі затримання. У ніч затримання у приміщенні міліції бачив матір, сестру та сусідів. Працівниками міліції спочатку перевірялась версія про те, що вбивство батька вчинила бабуся, потім, що - мати. На прохання працівників міліції ОСОБА_29 та ОСОБА_30 обмовив себе у вбивстві, а також у зв`язку з його фізичним катуванням та у зв`язку із застосуванням до нього заходів психологічного впливу. Під час допитів, у тому числі, при відтворенні обстановки та обставин події на нього сильно не впливали, а тільки підказували, що йому потрібно говорити та показувати. Фізично його зламали в ніч з 17 на 18 грудня 2009 року. Пояснення писала слідча райвідділу міліції в присутності працівника міліції ОСОБА_31 . Показання змінив у лютому 2010 року, після розмови та побачення з мамою у СІЗО, та переконання, що його рідні не причетні до вбивства. Тілесних пошкоджень на тілі у зв`язку з застосуванням насильства не мав, оскільки катували таким чином, щоб не залишились сліди побоїв. Працівники міліції ОСОБА_26 та ОСОБА_27 його не катували, це робили працівники обласної міліції в кабінеті начальника ОСОБА_32 , у тому числі, били книжкою по голові, ставили на розтяжки (на шпагат, на стегна ставили важкі гирі). Окрім того, підсудний ОСОБА_7 показав, що йому не відомо, хто саме вбив батька та підпалив будинок. З обставин застосування до нього незаконних методів слідства та катування проводилась службова перевірка, однак не було підтверджено застосування щодо нього насильства та катування.

Колегія суддів також вважає, що прокурором у судовому засіданні не спростовані показання обвинуваченого про непричетність до позбавлення життя потерпілого, що суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 за обставинами інкримінованого йому діяння вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, обґрунтовано послався на приписи ст. 62 Конституції України, положення ст. ст. 67, 73, 327 КПК України 1960 року, ч. 2 ст. 6 та ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», й обґрунтовано прийшов до висновку про те, що як органом досудового розслідування, так і прокурором вина ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину, не доведена.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що вбитий ОСОБА_10 є її рідним братом ; обставини вбивства потерпіла не бачила, від працівників міліції їй відомо, що у вбивсті зізнався його син ОСОБА_7 . Приймала участь у гасінні пожежі і бачила на місці пожежі, ОСОБА_33 , в якого на правій руці була кров, померлого на місці пожежі не бачила. З показань потерпілої також вбачається, що брат скаржився на те, що у серпні 2009 року його побив син, поламав йому ребра, про причини побиття не вказував.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що від свідка ОСОБА_34 по телефону свідок довідався про пожежу в будинку ОСОБА_10 . Приїхавши на місце події побачив багато людей. Приїхали пожежники, які почали гасити вогонь. У цей момент також на таксі з м. Мукачево приїхав ОСОБА_7 і почав допомагати гасити вогонь. Під час гасіння ОСОБА_7 постійно то з`являвся у дворі, то зникав з поля зору. На місце пожежі також підійшла ОСОБА_35 , та його рідна сестра ОСОБА_13 . Під час гасіння вогню бачив ОСОБА_7 , на правій руці якого у вигляді полумісяця були сліди крові. Під час розмови ОСОБА_36 запитала у ОСОБА_33 про походження крові. Від ОСОБА_7 довідалась, що він порізався об скло і витер кров снігом. Після цього ОСОБА_37 знову пішов вглиб двору і зник з поля зору. Потім сестра ОСОБА_38 та ОСОБА_36 сіли в автомобіль ОСОБА_39 і поїхали шукати ОСОБА_40 . В цей момент ОСОБА_26 йому крикнув, що знайшли труп ОСОБА_40 і він відразу ж про це крикнув ОСОБА_41 . Біля місця, де знайшли ОСОБА_40 , знаходились медичні працівники, поруч був і ОСОБА_42 . Пізніше довідався, що ОСОБА_10 помер насильницькою смертю і його вбив син ОСОБА_43 , однак при яких обставинах вчинено вбивство йому не відомо.

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що за змістом вони аналогічні до показань свідка ОСОБА_12 .

З показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 рідний брат свідка. За період проживання у сім`ї брата часто виникали конфлікти. Про обставини смерті брата свідку нічого не відомо. Свідок не виключає, що до вбивства брата має відношення його теща, однак якихось доказів даного припущення не має. Вважає, що син ОСОБА_42 міг вбити батька, оскільки перебував під негативним впливом матері ОСОБА_39 , яка була ворожо налаштована проти брата і привила ненависть до батька і сину ОСОБА_44 .

Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що, приїхавши на місце пожежі разом із фельдшером ОСОБА_45 та водієм ОСОБА_46 побачила ОСОБА_7 , який повідомив про смерть свого батька. Зайшовши на задній двір будинку у сараї побачила труп померлого. Крові на ньому не бачила. Померлий був у напівсидячому положенні. Попросила винести його із сараю, щоб оглянути, встановити ознаки смерті, оскільки в сараї було темно. Оглянувши померлого встановила, що тіло померлого ще тепле, що з моменту смерті пройшло не більше 30-40 хвилин, тобто смерть настала приблизно об 11 год. або 10 год. 50 хв. Пам`ятає, що після повідомлення ОСОБА_7 про смерть потерпілого, його мати не проявляла будь - якої реакції. В той же час син провів їх до трупа, не перешкоджав, був збуджений, однак вважає, що це була звичайна реакція на те, що трапилось. Її здивувала його поведінка, коли він не давав оглядати труп, який винесли із сараю, лягав на тіло зі сторони голови, застеляв його, говорив, що хоче попрощатися з батьком, категорично просив йти. При цьому були присутні пожежники, ОСОБА_15 та хтось із сусідів. З ушкоджень на тілі бачила лише колото-різані рани в ділянці грудей, та рану на голові. На запитання, що це таке, син ОСОБА_7 відповів, що «це не ваша справа, цим будуть займатися інші люди».

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що за змістом вони аналогічні до показань свідка ОСОБА_14 .

З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що свідок приймав участь у гасінні пожежі. Коли вже майже погасили вогонь, свідок пішов подивитися в кінці двору, чи там нічого немає. Біля приміщення сараю, побачив двох медичних працівників. Зайшовши до сараю, побачив ОСОБА_47 , який попросив не заходити всередину. ОСОБА_43 стояв до нього спиною, на землі був труп чоловіка, з правої сторони від дверей. Він одразу ж покликав лікаря, яка хотіла оглянути труп, однак у приміщенні було темно. Лікар попросила винести тіло на двір. На дворі під час огляду лікаря ОСОБА_43 сказав: «не чіпайте його, він уже і так мертвий». Про побачене та почуте повідомив командира пожежного відділення.

З показань свідка ОСОБА_48 вбачається, що 17 грудня 2009 року, будучи відповідальним від керівництва по Мукачівському РВ ГУМВС України в Закарпатській області, від чергового чергової частини довідався про пожежу в с .Страбичево, а також про виявлення трупа ОСОБА_10 . Приблизно о 12-12.30 годині по телефону від оперуповноваженого ВКМСД Мукачівського РВ ОСОБА_49 довідався про те, що експерт, який оглядав труп ОСОБА_10 виявив на ньому ножові поранення. Після цього йому зателефонував ОСОБА_42 і запитав чи можна вирішити питання з судово-медичними експертами, щоб з трупом було все нормально і не було ніяких проблем. Він йому відповів, щоб не говорив ніяких дурниць, що на місце події виїхала оперативно-слідча група і на місці події вони з`ясують обставини вбивства. Після цього він одразу ж зателефонував начальнику СКР Мукачівського РВ ГУ МВС України в Закарпатській області ОСОБА_50 і повідомив, що йому не подобається поведінка ОСОБА_47 і щоб вони за ним придивились, а сам також виїхав на місце події та приєднався до роботи оперативно-слідчої групи. Приїхавши на місце події, побачив ОСОБА_7 , який у роботу слідчо-оперативної групи не втручався. Сліди крові в ОСОБА_37 не бачив. Після повернення до райвідділу, виїжджав на інші пригоди. Про обставини вбивства, обставини затримання підозрюваного нічого не знає. З приводу прохання ОСОБА_47 , до судово-медичних експертів не звертався й із ними не спілкувався. Пізніше довідався про те, що ОСОБА_42 написав явку з повинною про вбивство ним свого батька ОСОБА_40 . Ніяких ознак того, що ОСОБА_7 вбив свого батька не було. Вважає ОСОБА_7 позитивною особою.

З показань потерпілої ОСОБА_51 вбачається, що підсудний ОСОБА_7 її рідний брат. 17 грудня 2009 року разом із мамою свідок поїхала на роботу до м. Мукачево. Знаходячись на роботі по телефону довідалась про те, що горить їх будинок. Відразу ж на таксі повернулася додому. Приїхала приблизно об 11 годині 30 хвилин. Біля будинку були пожежні, працівники швидкої медичної допомоги, багато людей. Вогонь був майже локалізований. Під час розмови від матері довідалась про смерть батька. Знаходячись на місці пожежі крові на руках у ОСОБА_7 не бачила. Того ж дня після обіду десь о 14-15 годині її з матір`ю забрали в міліцію, де ображали, тримали там десь біля 2 (двох) діб, застосовували психологічне насильство. Через деякий час від працівників міліції довідалась, що провину у вбивстві батька 18 грудня о 02-03 годині ночі взяв на себе брат ОСОБА_7 . За період проживання у сім`ї склалися хороші стосунки, інколи батько вчиняв сварки, піднімав на матір руки, оскільки його сестри не любили їх, наговорювали його проти них. Проживали в одному дворі, батько з матірю в одному будинку, а бабуся в іншому. В батька з бабусею були нормальні відносини, перед тим ввечері ніяких конфліктів не було. Бабусю теж забирали в міліцію, на той момент їй було 64 роки. Вважає, що бабуся не могла вбити батька. У місці, де знайшли батька пожежі не було, опіки в батька могли виникнути від того, що він підпалював будинок. Під час гасіння вогню, сусіди носили воду із заднього колодця, при цьому, проходили біля приміщення сараю, де знайшли батька. Якщо б був якийсь шум, крик, то це не можливо було б не почути. З родичами батька у них неприязні відносини, а сам батько з сестрою ОСОБА_52 взагалі не розмовляв до вбивства майже 7 років та не зустрічалися з нею, а із сестрою ОСОБА_53 ніколи не спілкувались, з ОСОБА_54 інколи. Вплив на батька мала його старша сестра ОСОБА_55 . Після сварки у сім`ї батько забрав кошти і відніс їх до неї. В міліції їх змушували зізнаватися у вбивстві, працівники міліції вели себе агресивно, де у той момент знаходився брат, не знає, оскільки його затримали раніше. Хто саме вбив батька їй не відомо, однак це не міг зробити ОСОБА_7 . До будинку могла зайти будь-яка людина. Через деякий час довідалась, що після затримання під час зустрічі з матір`ю ОСОБА_7 сказав «мамо, так треба, не плач».

З показань свідка ОСОБА_56 вбачається, що 17 грудня 2009 року, приблизно о 07 годині свідок поїхала до м. Мукачево на маршрутному таксі. Разом зі свідком на роботу також їхали ОСОБА_57 та її донька ОСОБА_58 . Приблизно о 10 й годині свідок повернулася додому і побачила, що її чоловік ОСОБА_59 стояв на містку та розмовляв з ОСОБА_60 біля його будинку. На її зауваження про те, що вони нічого не роблять ОСОБА_61 відповів, що він уже прочистив сніг. Після цього вони розійшлися. Під час розмови у ОСОБА_40 нічого незвичного в поведінці не бачила, був у тверезому стані. Через деякий час, приблизно через 30-60 хвилин, її брат ОСОБА_62 сказав, що горить будинок ОСОБА_63 . Вони відразу ж побігли до будинку, однак двері були замкнуті. На їх крики, двері ніхто не відкривав. Тому вона побігла до сусідки, до якої зазвичай ходить ОСОБА_64 - власниця будинку, що горів, однак останньої там не було. Повернувшись знову на місце пожежі побачила, що двері відімкнуті і люди гасять вогонь. ОСОБА_65 також була на місці пожежі. Через деякий час на таксі приїхав ОСОБА_7 .. Оскільки не мав коштів, щоб розрахуватися за таксі, вона йому їх позичила. Пожежні також були на місці і гасили вогонь. Під час зустрічі слідів крові на ОСОБА_7 не бачила, поведінка в нього була така, як і у всіх був збуджений та знаходився в стані страху. Місце, де саме знайшли ОСОБА_40 не бачила. Про вбивство ОСОБА_10 довідалась від інших людей, особисто нічого не знає, підозрілого в той момент нічого не бачила.

З показань свідка ОСОБА_66 вбачається, що за змістом вони аналогічні до показань свідка ОСОБА_67 .

З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що підсудний ОСОБА_7 є її онуком і є взірцевим хлопцем. Того дня, коли помер ОСОБА_68 , зранку всі пішли на роботу, а вона залишилася вдома. Через деякий час почула шум. Побачила, що горить сінянка. Одразу ж зателефонувала за швидкою медичною допомогою. У цей момент двері у будинку були замкнуті. Після цього вийшла на вулицю, де зустріла ОСОБА_56 і ОСОБА_69 . Останні їй сказали, що все горить, а вона десь ходить й наказали викликали пожежників та швидку медичну допомогу. Свідок одразу ж відчинила ворота. Люди почали заходити до двору, носити воду і гасити вогонь. Плачучи вийшла на вулицю, де до неї підійшов лікар, покликав до сусідки додому та надав медичну допомогу. В той момент ОСОБА_10 не бачила. Пізніше довідалася, що він мертвий. До приміщення, де знайшли тіло загиблого, не заходила. Онук прийшов додому в той час, коли вона була в сусідів. Того ж дня працівники міліції запросили її у відділок, допитували, принижували, однак фізичної сили не застосовували. У міліції знаходилась з обіду 17 грудня до 03 год. 18 грудня 2009 року. З кабінету співробітника міліції її нікуди не випускали. Стосунки з померлим в неї були хороші. Після того як покійний випивав, то чіплявся до неї. Напружених стосунків у них не було. Вважає, що пожежу вчинив зять ОСОБА_10 , який приносив пляшки з мазутом із його роботи. Будинок належить їй, зять виганяв дітей із будинку, а вона обіцяла передати будинок внукам. Пожежа завдала великих збитків, вона взяла кредит 50000 гривень для того, щоб зробити ремонт. До пожежі нічого не чула, нікого не бачила біля будинку, в той день у сім`ї ніяких конфліктів не було. Померлому ніколи побоїв не наносила, був випадок, коли ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння впав з мопеду і спричинив собі тілесні ушкодження. Хто саме міг вбити ОСОБА_10 , не знає, до них у двір могли зайти сторонні особи зі сторони правого сусіда.

Свідок ОСОБА_70 показав, що померлий ОСОБА_10 являвся йому шваґром. 17.12.2009 року свідок повернувся додому з чергування. Приблизно о 10 год. 30 хв. йому зателефонував керівник і попросив прибрати сніг на стоянці. Коли розчищав сніг, почув крик ОСОБА_71 про те, що в тещі горить будинок. Почувши крик, негайно направився до будинку тещі, тобто до будинку в якому проживав ОСОБА_10 . На той момент біля будинку вже було багато людей. Вони самотужки почали гасити вогонь. Приблизно через 40-50 хв. після того приїхали пожежники, а ще через деякий час побачив ОСОБА_47 . Останній кричав на пожежників, щоб швидше гасили вогонь, оскільки у будинку може знаходитись його батько. Оскільки на місці вже працювали пожежники, він направився до себе додому. Пізніше довідався, що на місці пожежі знайшли труп ОСОБА_10 .. Обставини вбивства ОСОБА_10 йому невідомі. Знаходячись на місці пожежі, не бачив, щоб хтось заходив до сараю, де було виявлено труп. На руках у ОСОБА_7 слідів крові не бачив.

З показань свідка ОСОБА_72 вбачається, що 17 грудня 2009 року зранку свідок була вдома. Приблизно о 10 годині до свідка прийшла сусідка ОСОБА_73 і запитала, чи не має в неї вдома ОСОБА_74 . Під час розмови довідалась, що у ОСОБА_75 горить будинок, а двері замкнуті. Одразу ж побігли до будинку, де проживав ОСОБА_10 .. Прибігши до будинку побачили відімкнуті двері та людей, які почали гасити вогонь. Приблизно о 10 год. 30 хв. зателефонувала до ОСОБА_76 і повідомила про пожежу. Пізніше приїхали пожежники і також стали гасити вогонь. Через деякий час приїхав ОСОБА_42 . Він одразу ж почав допомагати гасити вогонь, просив пожежників швидше гасити у кімнаті в будинку, оскільки там може знаходитись його батько, однак батька там не виявилося. Через деякий час під`їхала ОСОБА_57 і вони стояли на початку двору. До них підходили медичні працівники, пропонували ОСОБА_77 медичну допомогу. Свідок до сараю, де було знайдено мертвим ОСОБА_78 , не підходила, а знаходилась на вулиці. Через деякий час приїхали працівники міліції і стали оглядати будинок та двір. Свідка до тіла ОСОБА_79 не підпускали. Стосунки у сім`ї ОСОБА_7 були нормальні. Ніяких криків під час пожежі свідок не чула. У підсудного ОСОБА_7 ні на руках, ні на одязі слідів крові не було. Підсудний не міг вбити батька.

З показань свідка ОСОБА_80 вбачається, що 17 грудня 2009 року зранку свідок поїхав до м. Мукачево на ринок Гід, а дружина залишилась дома. У той день бачив підсудного ОСОБА_7 біля ЗОШ № 4 в м. Мукачево. Останній ішов у напрямку суду. Приблизно о 10 й годині свідку зателефонувала дружина і повідомила, що в будинку ОСОБА_81 пожежа і попросила заїхати за ОСОБА_82 на роботу в Мукачівську ЦРЛ і привезти її додому. Забравши ОСОБА_83 з роботи привіз її додому в с. Страбичево. Біля будинку ОСОБА_10 було багато людей, пожежний автомобіль, всі допомагали гасити вогонь. ОСОБА_7 також бачив у дворі. Чув, як ОСОБА_7 підганяв пожежників, щоб швидше гасили вогонь. Після того, як погасили вогонь, бачив, як ОСОБА_7 з пожежником виносили тіло ОСОБА_10 із сараю, при цьому, в останнього були тілесні ушкодження на голові та тілі. Біля прибудови, де виявили труп, неодноразово проходив, однак нічого підозрілого не бачив та не чув будь-які крики.

З показань свідка ОСОБА_84 дружини померлого, вбачається, що з 1985 року сім`я проживала в АДРЕСА_1 . 17 грудня 2009 року зранку свідок поїхала на роботу. Приблизно о 10 годині свідку зателефонувала сусідка ОСОБА_72 та повідомила, що горить сарай, що її чоловік знаходиться в м. Мукачево та забере її додому. Вийшовши з роботи, сусід ОСОБА_85 уже чекав свідка на вулиці. По дорозі додому їй також зателефонував інший сусід та повідомив про пожежу, та син, який сказав, що їде додому на таксі, що його обігнала машина пожежної служби. Приїхавши додому, запитала, чи ніхто не бачив її чоловіка. Під час розмови почула, що її чоловіка бачили в м. Мукачево. Хто саме міг вбити її чоловіка свідку не відомо, оскільки ніяких ворогів сім`я не мала. Вважає, що підпалити будинок міг її чоловік, оскільки, побачивши пляшки з моторними мастилами, вона відразу зрозуміла, що це зробив саме він. Вказане мастило в них вдома було, оскільки ОСОБА_86 працював у Мукачівському ДЕПО і звідти приносив його додому. До них у двір можливо зайти двома дорогами з-заді будинку, однак вона нікого не бачила та нічого підозрілого не чула. В сина ОСОБА_7 з батьком були хороші відносини. Після того, як погасили вогонь, її залишили вдома, тіло чоловіка забрали до моргу. Ввечері їй зателефонувала сестра і сказала, що до сина погано ставляться в міліції. Перебуваючи в міліції її разом із донькою тримали на 3 поверсі до 17 год. 30 хв. 18 грудня 2009 року. Приблизно о 03 годині її відвели до начальника міліції, де також був її син ОСОБА_7 , який плакав і сказав: «мамо, я нічого не робив, просто так потрібно». Їй пояснили, що вбивство чоловіка ОСОБА_10 вчинив син, підпал зробив чоловік. Вважає, що чоловік зробив підпал у зв`язку з тим, що не хотів, щоб син ОСОБА_42 одружувався. Вважає, що син не міг вбити батька.

Свідок ОСОБА_87 показав, що в день пожежі йому зателефонували та попросили підійти до будинку сім`ї ОСОБА_88 для надання медичної допомоги. Прийшовши до будинку, побачив, як пожежники гасять вогонь. Неподалік по сусідству під огорожею сиділа ОСОБА_64 , якій він надавав допомогу, а саме вимірював артеріальний тиск, який був підвищеним і зробив укол. Вколов заспокійливі ліки. На тілі, одязі ОСОБА_20 ніяких слідів не бачив, остання була збуджена, оскільки горіла хата. Під час розмови повідомила, що зять підпалив будинок і втік, однак конкретні слова, які вони вимовила, не пам`ятає. Повернувшись побачив ОСОБА_7 у дворі в якого запитав чи знає він, де знаходиться його батько. Останній повідомив йому, що не знає. У дворі було багато людей, допомагали гасили вогонь, частина спостерігала, а він повернувся до себе додому. З обставин вбивства ОСОБА_10 нічого не знає.

Свідок ОСОБА_89 показав, що ОСОБА_7 працював у райвідділі міліції, проходив практику, а він був закріплений за ним як старший. 17 грудня 2009 року приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_7 приїхав на роботу. О 09 год. був збір, приблизно о 09 год. 40 хв. вони вийшли з райвідділу і направились до суду, йшли пішки 25-30 хвилин. Знаходячись на вул. І. Зріні, біля «ДВС-САТ», приблизно о 10 год. 20 хв. 10 год. 30 хв., ОСОБА_37 подзвонили і повідомили, що горить їх будинок. ОСОБА_7 відразу зателефонував батькові, однак не зміг додзвонитись, оскільки не було зв`язку. Після цього, відпросившись ОСОБА_7 зупинив таксі і поїхав додому. Приблизно об 11 год. ОСОБА_7 зателефонував і повідомив свідку про те, що згорів їх будинок, що батька знайшли мертвим. Про отриману інформації повідомив чергову частину і попросив направити на місце події оперативну групу. На місце події свідок приїхав приблизно о 12 годині 17.12.2009, де уже були працівники міліції - члени оперативно-слідчої. На місці події бачив ОСОБА_7 , однак ніяких слідів, у тому числі, крові на ньому не бачив. Про час та обставини затримання ОСОБА_7 нічого не знає. Особисто був присутнім при відтворенні обстановки та обставин події. При проведенні цієї слідчої дії ОСОБА_88 плутався в показаннях, не знав, де був ніж, не чув, щоб слідчий підказував ОСОБА_90 показань свідка також вбачається, що працівниками міліції також була затримана мати ОСОБА_7 по підозрі в скоєнні злочину, однак скільки її тримали в міліції свідок, не знає. Місце, де було виявлено труп, не оглядав. ОСОБА_7 може охарактеризувати тільки з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_91 показав, що у день пожежі працював водієм у пожежній частині. У той той день привіз групу рятувальників до с. Страбичево, згідно виклику про пожежу. Під час пожежі знаходився біля машини, оскільки не мав права її покидати. Підсудного ОСОБА_7 не знає, по факту вбивства ОСОБА_10 також нічого не знає.

Свідок ОСОБА_92 показав, що у день пожежі працював в. о. начальника карауло-командирного відділення (пожежним та водієм). На пожежу прибуло 2 наряди, їх наряд приїхав першим. На місці пожежі були бабуся, ОСОБА_7 , сусіди, було багато людей, які допомагали гасити вогонь. Пожежа мала місце на першому поверсі будинку та в прибудові, а також не сильно горіло на другому поверсі будинку. Під час пожежі підсудний ОСОБА_7 сказав, що в будинку знаходиться батько, тому вони спочатку гасили приймальну, однак там батька не виявили. ОСОБА_7 намагався допомагати, його стримували. Після того як погасили вогонь у будинку, побачив, купу сіна. До вказаного місця направив підлеглого. Останній. повернувшись повідомив, що там лежить труп. Бачив ОСОБА_7 , який був збуджений, слідів крові на ньому не бачив. Про обставини вбивства нічого не знає, у тому числі, йому не відомо коли саме додому приїхав ОСОБА_7 ..

З показань свідка ОСОБА_93 - рідної сестри померлого, вбачається, що свідку відомо, що у вбивстві брата ОСОБА_10 зізнався його син ОСОБА_7 , який працівникам міліції дав визнавальні показання, однак через деякий час відмовився від них. Особисто свідок не знає хто саме вбив брата, самого вбивства не бачила. У брата були сварки з тещею, однак до побиття в сім`ї не доходило.

З показань свідка ОСОБА_28 слідчого прокуратури Мукачівського району, вбачається, що 18 грудня 2009 року прокурором йому було доручено розслідувати кримінальну справу за обставинами вбивства ОСОБА_10 . Кримінальна справа порушено слідчим Мукачівського РВ УМВС, у подальшому її було скеровано до прокуратури Мукачівського району. Справа прийнята до провадження разом зібраними у ній доказами, зокрема, явкою з повинною підсудного ОСОБА_7 , який був працівником правоохоронних органів. Після затримання, під час допиту, ОСОБА_7 визнав вину ; за його участі було проведено відтворення обстановки та обставин події, під час якого підсудний показав та розповів про обставини вбивства. Під час відтворення приймали участь поняті, які завжди були поруч із ним, і він нічого підсудному не пояснював. Протокол відтворення був виготовлений через деякий час після відтворення за допомогою комп`ютера. Після виготовлення протоколу до прокуратури були викликані учасники, які своїми підписами засвідчили все в присутності адвоката. Виявлені на тілі потерпілого рани співпадали з обставинами, на які вказував ОСОБА_7 у присутності адвоката. З урахуванням зібраних доказів ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення, який свою вину у вчиненні вбивства батька визнав, були деякі уточнення, зокрема, що не молотком наносив тілесні ушкодження, а сокирою. При пред`явленні кінцевого обвинувачення ОСОБА_7 показання змінив, повідомивши про те, що обмовив себе. Після закінчення розслідування, ознайомлення з доказами, справа була скерована до суду. Всі процесуальні дії проводились з участю захисника, право на захист порушено не було, жодного тиску ним особисто, чи в його присутності до підссудного не було застосовано. В ході розслідування справи жодних скарг ОСОБА_7 не подавав, на стан свого здоров`я не скаржився, слідство проводилося об`єктивно.

Відповідно до висновку експерта № 328/2009 від 19.02.2010 смерть громадянина ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки зліва з пошкодженням діафрагми зліва, основи лівої легені, на фоні множинних рубаних ран чоло- тімяної ділянки голови з пошкодженням кісток склепіння черепа, непроникаючих різаних ран грудної клітки зліва, різаних ран обох променево-зап`ястних суглобів, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнилось травматичним та гіповолемічним шоком, і що явилось безпосередньою причиною його смерті. При цьому, експерт вказав, що множинні рубані рани чоло-тім`яної ділянки голови виникли внаслідок дії рубаючого предмета, враховуючи характер цих ран можливість їх виникнення при ударах молотком виключена (т. 2, а. с.5 - 11).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 8 від 19 квітня 2012 року підтверджено висновки попередніх експертиз щодо виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та причини смерті, а також вказана кількість ран у чоло-тім`яній близько 25 ран. У тому числі, відповідно до висновку, смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки зліва з ушкодженням діафрагми зліва, основи лівої легені, на фоні множинних рубаних ран чоло тім`яної ділянки голови із ушкодженням кісток склепіння черепа, непроникаючих різаних ран грудної клітки зліва, різаних ран обох променево-зап`ястних суглобів, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнилось травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилося безпосередньою причиною смерті його. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 двох проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки зліва з ушкодженням діафрагми зліва, основи лівої легені, темної рідкої крові в черевній порожнині та її слідів у лівій плевральній порожнині, ознак шокової нирки, виявленням множинних рубаних ран (біля 25) у чоло-тім`яній ділянці голови з ушкодженням (біля 30) кісток склепіння черепа, без ушкодження твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку, непроникаючих (5) різаних ран грудної клітки зліва, різаних ран (3 зліва та 1 справа) обох променево-зап`ястних суглобів, а також даними судово-гістологічного дослідження.

У чоло-тім`яній ділянці по центру виявлено множинні рани (біля 25), переважно більшість яких веретеноподібної форми і орієнтовані у поздовжньому напрямку. Багато ран переходить одна в одну або накладаються. Краї ран нерівні, осаднені. Наявні задні кінці ран гострі або загострені. Передні кінці частин ран осаднені. П-подібні або роздвоєні. Інша частина ран має гострі або заокруглені передні кінці. Довжина ран від 3 до 9 см. Більшість ран глибиною до кістки. В ділянці обличчя виявлені множинні вогнищеві опікові поверхні різноманітної форми, червоно-жовтуватого кольору, пергаментної щільності, розмірами від 0,5x0,5 до 1,5x2,0 см II ступеню. В ділянці лівого променево-зап`ястного суглобу, по долонній поверхні виявлена рана веретеноподібної форми, горизонтального напрямку, з рівними краями, гострими кінцями, з наявними надрізами шкіри по 2-х з обох кінців, довжиною 5 см, глибиною по 0,5 см. без ушкодження судин та сухожилків. На відстані 1 см від вищевказаної рани виявлено дві паралельно розташовані поверхневі рани, на відстані 1,2 см. одна від одної, лінійної форми, з рівними краями, довжиною до 5 см. Аналогічного характеру поверхнева рана виявлена в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу по долонній поверхні, довжиною 4,5 см. Шкірні покриви обох кистей рук представлені у вигляді опікових поверхонь від жовто-червоного до червоно-коричневого кольору, місцями з вологою поверхнею, місцями пергаментної щільності, місцями з наявними пухирцями, заповненими жовтуватою рідиною, II-III А ступеню. В ділянці грудної клітки зліва на 2 см нижче від соска, виявлена рана веретеноподібної форми, горизонтального напрямку, з рівними краями, з П-подібним правим та гострим лівим кінцями, довжиною 1,8 см. На відстані 4 см вниз від даної рани, на ділянці розміром 4x3,5x2,5 см виявлені 4 кучко розташовані рани аналогічного характеру, косо-горизонтального напрямку, довжиною 1,8x2,3 см . Вище вказані рани не проникають у грудну порожнину. В ділянці черева зліва, на відстані 15 см уверх, на 1 см вліво від пупка, розташована рана № 1 куто-подібної форми, з рівними краями, лівий кінець ушкодження П-подібної форми, на протязі 1,7 см рана прямолінійно йде в напрямку знизу зліва та праворуч, закінчується гострим кінцем, з цього кінця рана повертає донизу і праворуч , проходить прямолінійно в такому напрямку 1,3 см та закінчується гострим кінцем. Загальна довжина рани 3 см. На відстані 5 см вниз та 0,7 см вправо від рани 1 розташована рана № 2 аналогічного характеру, довжиною 3 см. Рани № 1 та № 2 проникають у черевну порожнину. Ранові канали: рана № 1 бере свій початок від колото-різаної рани № 1 розташована на передній черевній стінці зліва, проникає у черевну порожнину, у косо-висхідному напрямку йде у ліву плевральну порожнину, проникаючи, ушкоджуючи діафрагму зліва, доходить до основи лівої легені, ушкоджуючи її, де і закінчується. Довжина ранового каналу біля 19 см. Хід ранового каналу - спереду назад, знизу вверх, справа наліво. Рановий канал № 2 - аналогічного характеру, бере свій початок від колото-різаної рани № 2 розташованій в ділянці передньої черевної стінки зліва, йде спереду назад, знизу вверх, справа наліво, ушкоджуючи діафрагму зліва, основу лівої легені., довжиною біля 23 см.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії гострого колючо-ріжучого предмету (проникаючі колото-різані рани передньої черевної стінки, непроникаючі різані рани грудної клітки зліва, різані рани обох променево-зап`ястних суглобів) та рубаючого предмету (множинні рубані рани чоло-тім`яної області з ушкодженням кісток склепіння черепа) і вкладаються в час події, що мала місце 17.12.2009 року і являються характерними для само спричинення.

Тілесні ушкодження у виді проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки з ушкодженням діафрагми та лівої легені, множинних рубаних ран чоло-тім`яної ділянки з ушкодженням кісток склепіння черепа, відповідно до п. 2.1.3. «а,к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень. Всі інші вищевказані тілесні ушкодження, відносно живих осіб, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Крім того, при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у виді опіків обличчя та обох кистей рук 11 - 111 А ступеню, які виникли внаслідок дії високої температури полум`я, вкладаються в час події, що мала місце 17.12.09 року і відносяться, стосовно живих осіб, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Оскільки виявлені тілесні ушкодження були не смертельними, визначити в якій послідовності були нанесені не можливо, окремо взяті в момент їх спричинення, а послідовність могла бути довільна.

Переважна більшість врубів та розрубів кісток у тім`яно-потиличній ділянці голови мають скошені ліві стінки, з наявними на окремих з них прямолінійними трасами (слідами нерівностей гострого краю), які проходить або поперечно (горизонтально), або косо-вертикально (в напрямку знизу зліва - догори і праворуч). Частина врубів і розрубів кісток, розташовані переважно зліва, має скошені праві стінки (з аналогічно розташованими трасами), частина їх мають симетричні стінки. При цьому всі пошкодження орієнтовані майже вертикально, за виключенням п`яти врубів у задній частині тім`яної кістки, які розташовані поперечно. При цьому П-подібні кінці врубів трикутної форми розташовані знизу (спереду).

Таким чином, при формуванні пошкоджень лобно-тім`яної ділянки голови лезо рубаючого предмета було орієнтовано або вертикально (у поздовжньому напрямку), або дещо косо-вертикально; при цьому удари наносились спереду-назад, дещо зверху-вниз, переважна більшість зліва-направо (частина справа-наліво, частина - перпендикулярно). У випадку утворення даних пошкоджень внаслідок дії сокири, П-подібні кінці пошкоджень трикутної форми утворились внаслідок дії її носка, або п`ятки. Якщо ручка сокири була розташована внизу, то дані пошкодження виникли внаслідок дії п`ятки сокири, якщо ж ручка сокири була розташована вгорі, то дані пошкодження виникли внаслідок дії носка сокири. При цьому у першому випадку (знаходження ручки сокири внизу) для формування вказаних пошкоджень, за умови перебування потерпілого у положенні «стоячи», відстань від поверхні голови до стелі приміщення могла бути і незначною - висота приміщення могла або дорівнювати зросту потерпілого, або могла незначно його перевищувати (приблизно на довжину леза сокири). Якщо ж ручка сокири була розташована вгорі і потерпілий перебував у положенні «стоячи», то для формування вказаних пошкоджень, мінімальна відстань від поверхні голови до стелі приміщення повинна була бути більшою (на висоту, що приблизно не менше довжини ручки сокири). У випадку, якщо потерпілий перебував у «сидячому» положенні, то мінімальна висота приміщення могла або дорівнювати сумі довжини тулуба та висоти шиї і голови потерпілого, або могла незначно її перевищувати (приблизно на довжину леза сокири). Якщо ж ручка сокири була розташована вгорі і потерпілий перебував у положенні «сидячи», то для формування вказаних пошкоджень, мінімальна відстань від поверхні голови до стелі приміщення повинна була бути більшою (на висоту, що приблизно не менше довжини ручки сокири). Такі ж умови формування пошкоджень характерні і для врубів, розташованих у задній частини правої тім`яної ділянки, з тою різницею, що удари наносились у напрямку справа-наліво, дещо ззаду-наперед та дещо зверху-вниз.

Потерпілий, на момент отримання ним рубаних пошкоджень, міг знаходитись як у вертикальному (стоячому, сидячому) чи близькому до нього положенні, так і у горизонтальному, чи близькому до нього положенні. Дані пошкодження могли виникнути при фіксації рубаючого предмета як правою, так і лівою кистю.

Ранові канали проникаючих колото-різаних поранень у ділянці черева зліва проходять у напрямку спереду-назад, знизу-вверх та справа-наліво. Таким чином, потерпілий, на момент отримання ним даних колото-різаних поранень, міг знаходитись як у вертикальному (чи близькому до нього) положенні, так і у горизонтальному (чи близькому до нього) положенні, більш імовірно, передньою поверхнею тіла звернутий до джерела їх спричинення. Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути при фіксації колюче-ріжучого предмета як правою, так і лівою кистю.

На даний час методик, які б дозволяли чітко визначити силу удару при

формуванні пошкоджень внаслідок дії рубаючих та колюче-ріжучих предметів в судово-

медичній експертизі не існує.

При судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_10 , у лобно-тім`яній ділянці голови справа виявлено чисельні рубані рани, які виникли внаслідок багаторазових (не менше 25) ударів рубаючим предметом. Найбільш вірогідно, частина пошкоджень (з П-подібним або роздвоєним одним з кінців) виникли внаслідок дії одного з кінців рубаючого предмета (можливо, носка чи п`ятки сокири), інша частина (з двома гострими або заокругленими кінцями) виникли внаслідок дії леза цього ж предмета. При дослідженні склепіння черепа, переважно в лобовій ділянці справа та частково зліва виявлено ділянку чисельних (не менше 20) поверхневих і наскрізних пошкоджень кістки у вигляді майже паралельних надрубів, врубів та розрубів, розташованих у поздовжньому (дещо справа - наліво) напрямку й які в певних місцях накладаються один на інший. У прилягаючій до вищеописаної ділянки частині склепіння черепа (в передній частині правої тім`яної кістки) виявлено 7 поверхневих і наскрізних пошкоджень кістки у вигляді майже паралельних надрубів, врубів та розрубів, розташованих переважно косо-поперечному напрямку (спереду справа - назад та ліворуч) і які в певних місцях накладаються один на інший. Вказані пошкодження в лобно-тім`яній ділянці склепіння черепа справа виникли внаслідок багаторазових (не менше 27) ударів рубаючим предметом, який мав досить гострий край (лезо) та П-подібний кінець. Найбільш вірогідно, більшість пошкоджень (трикутної форми) виникли внаслідок дії одного з кінців рубаючого предмета (можливо, носка чи п`ятки сокири), інша частина (веретеноподібної форми) виникли внаслідок дії леза цього ж предмета.

Таким чином, при судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_10 , в лобно-тім`яній ділянці голови виявлено множинні рубані рани та множинні вруби і розруби підлягаючих кісток. Вказані пошкодження виникли в результаті багаторазових (не менше 27) ударів гострим рубаючим предметом. При цьому частина пошкоджень виникла внаслідок дії одного з кінців рубаючого предмета (можливо, носка чи п`ятки сокири), інша частина пошкоджень виникла внаслідок дії леза цього ж предмета.

Виявлені чисельні рубані рани у чоло-тім`яній ділянці голови, кожна взята окремо, або разом усі взяті - не є смертельними для потерпілого в момент їх спричинення.

Після отримання двох колото-різаних ран у передню черевну стінку зліва, а також отримання чисельних рубаних ран голови - гр. ОСОБА_10 - певний час міг скоювати самостійні рухи, виконувати цілеспрямовані дії.

Всі виявлені, вище перераховані у гр. ОСОБА_10 тілесні ушкодження, є

прижиттєвими.

Яких-небудь даних, які б вказували на те, що тіло гр. ОСОБА_10 після настання

смерті переносилось, при судово-медичному дослідженні трупа його - не виявлено.

Згідно судово-токсикологічного дослідження № 1981 від 23.12.2009 року в крові померлого ОСОБА_10 - етилового спирту не виявлено, що дає підставу стверджувати, що незадовго до нанесення смерті - гр. ОСОБА_10 не вживав алкогольні напої.

Яких-небудь горючо-мастильних речовин при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 не тілі чи одязі його, виявлено не було (т. 4, а. с. 125-134).

При оцінці вищезазначених експертних висновків та доводів апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані висновки судово-медичних експертиз не містять жодної інформації, яка б вказувала на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, а навпаки підтверджують його показання про те, що, визнаючи вину, виклавши в явці з повинною окремі обставини події, він себе обмовив.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення колегія суддів не вбачає підстав сумніватися у достовірності висновків комісійної судово-медичної експертизи ; вважає, що не встановлено даних про зацікавленість експертів у результатах розгляду справи, на наявність цих даних прокурор не посилався під час дослідження доказів апеляційним судом.

Згідно з висновком експерта № 913/2009 від 20.01.2010 у підсудного ОСОБА_7 не виявлено жодних тілесних ушкоджень (т. 2, а. с. 16-17).

Відповідно до висновку експерта № 4 від 06.01.2010 у слідах на відрізках тканини і марлі, які були вилучені при огляді місця події, знайдена кров, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_10 , походження крові від ОСОБА_7 виключається (т. 2, а. с. 30-34).

З висновку експерта № 5 від 06.01.2010 вбачається, що на одязі ОСОБА_7 , в якому він був одягнений під час пожежі, й які в нього вилучені, а саме, на светрі, штанах, бушлаті, кросівках, кров не знайдена (т. 2, а. с. 41-43).

Згідно з висновком експерта № 3 від 18.01.2010 на ручці молотка, вилученого при огляді місця події, знайдена кров та епітеліальні клітини померлого ОСОБА_10 , походження цих слідів від підсудного ОСОБА_7 виключається (т. 2, а. с. 49-55).

Згідно висновків експерта № 7 від 13.01.2010, № 6 від 13.01.2010 та № 5 від 13.01.2010 на клинку ножа, вилученого в ході огляду місця події, лезі та руків`ї ножа, вилученого в ході додаткового огляду місця події, кров та епітеліальні клітини не знайдені (т. 2, а. с. 61-64, 70-73, 79-82).

Відповідно до висновку експерта № 4 від 18.01.2010 на топорищі сокири виявлено кров, яка могла походити він потерпілого ОСОБА_10 , походження її від підсудного ОСОБА_7 виключається, а на клинку сокири кров не знайдена (т. 2, а. с. 88-94).

Висновками експерта № 2718 від 15.01.1010 та № 2719 від 27.01.2010 встановлена причина пожежі в будинку (т. 2, а. с. 100-111, 117- 121).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції також обґрунтовано врахував те, що показання потерпілої ОСОБА_51 та свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_66 , ОСОБА_20 , ОСОБА_70 , ОСОБА_72 , ОСОБА_80 , ОСОБА_84 , ОСОБА_87 , ОСОБА_89 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_28 не підтверджують викладені в обвинуваченні обставини скоєння злочину, а навпаки, спростовують їх, а частина з указаних свідків жодної інформації, яка б мала значення для справи, не надали.

Проаналізувавши та оцінивши показання вищевказаних свідків в їх сукупності, апеляційний суд вважає їх такими, що також не підтверджують наявність у підсудного ОСОБА_7 умислу на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

З показань свідків достовірно вбачається, що на руках у підсудного ОСОБА_7 крові не було, він разом з іншими присутніми приймав участь у гасінні пожежі.

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що, відповідно до наведених вище експертиз, на одязі (светрі, штанах, бушлаті, кросівках, вилучених від ОСОБА_7 ) кров не знайдена ; на відрізках тканини і марлі, які були вилучені при огляді місця події, на клинку ножа, вилученого в ході огляду місця події, лезі та руків`ї ножа, ручці молотка та топорищі сокири, виключається походження крові від ОСОБА_7 ; що на топорищі сокири, на ручці молотка, на відрізках тканини і марлі, які були вилучені при огляді місця події, знайдена кров, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_10 ..

Обґрунтованим апеляційний суд вважає і висновок суду першої інстанції про те, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_94 не надали суду даних (відомостей) на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, їх показання щодо перешкоджання підсудним проводити огляд трупа, та показання свідка ОСОБА_48 щодо прохання підсудного вирішити питання з експертом не вказують на причетність останнього до вбивства. Тому, на переконання апеляційного суду, дані обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що не можуть бути покладені в обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі ОСОБА_10 , такими, що містять припущення.

З протоколу огляду місця події від 17.12.2009 (т. 1, а. с.15-45) та протоколу огляду місця події від 19.12.2009 (т. 1, а. с. 46-48) вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії, слідчим оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого описано приміщення, в якому виявлено труп потерпілого, який оглянуто, виявлено та вилучено плями бурого кольору, схожі на кров; у ході огляду виявлено та вилучено плями, схожі на кров, які знаходилися на рамі вікна будинку, а під самим вікном, ганчірка з плямами крові; в хліві виявлено та вилучено молоток, а біля гаража в снігу сокиру; через два дні 19.12.2009 року, у вказаному домоволодінні виявлено ніж, який знаходився на дерев`яній колоді біля літньої кухні, який також з місця події вилучено, - тобто, зафіксовано місце вчинення злочину.

Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги як доказ вини ОСОБА_7 явка з повинною ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 8), та протокол відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного від 18.12.2009 ( т. 1, а.с.224-231).

Так, відповідно до явки з повинною від 18.12.2009 ОСОБА_7 зізнається в тому, що в ході сварки, яка виникла між ним і його батьком, він наніс йому поранення в область живота та грудної клітки і молотком по голові. Під час відтворення обстановки та обставин події, яке було проведено того ж дня, ОСОБА_7 підтвердив факт нанесення батькові двох ударів ножем, а також пояснив, що наніс йому один удар молотком у ділянку голови.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині, даних викладених у вказаних доказах, та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 67 КПК України 1960 року, суд, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 73 КПК України 1960 року показання підозрюваного підлягають перевірці. Визнання підозрюваним своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є в справі.

Підсудний ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і у судах першої та апеляційної інстанцій повністю заперечив факт вчинення ним злочину, пояснив, що явку з повинною написав під тиском працівників поліції, в зв`язку з застосуванням до нього заходів психологічного впливу, та погроз, оскільки переживав за долю своїх рідних.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при дослідженні інших доказів встановлено, що визнання підозрюваним ОСОБА_7 своєї вини об`єктивно не підтверджено жодними іншими доказами, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 73 КПК України 1960 року, таке визнання вини не може бути покладено в основу обвинувачення.

Окрім цього, колегія суддів враховує і те, що, відповідно до явок з повинною, такі здобуті з порушенням права особи на захист, за відсутності захисника адвоката. Показання підсудного ОСОБА_7 про отримані працівниками міліції від нього визнавальні показання у вбивстві батька ОСОБА_10 , за відсутності адвоката, не можуть бути покладені в обґрунтування висновку про доведеність вини особи в скоєнні злочину. Матеріали кримінальної справи не містять відомостей про те, що під час досудового розслідування пояснення ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів слідства погроз та психологічного впливу, належним чином перевірені не були ; обґрунтовані та вмотивовані рішення, за результатами їх перевірки, не були прийняті, що може бути розцінено як порушення ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує і викладені у висновку комісійної судово-медичної експертизи судження, відповідно до яких, виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження (проникаючі колото-різані рани передньої черевної стінки, непроникаючі різані рани грудної клітки зліва, різані рани обох променево-зап`ястних суглобів, множинні рани чоло-тім`яної області з ушкодженням кісток склепіння черепа) являються характерними для самоспричинення, всі вони є прижиттєвими.

Зазначене, на переконання, колегії суддів, спростовує викладені підсудним у явці з повинною та при відтворенні обстановки та обставин події зізнання у нанесенні потерпілому одного удару молотком в ділянку голови.

З урахуванням наведеного вище, дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, апеляційний суд вважає обґрунтованим, належним чином вмотивованим і таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи висновок суду першої інстанції про те, що вищезазначені докази, у тому числі, й надані стороною обвинувачення, не можна покласти в основу обвинувачення про доведеність вини підсудного ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному висновку, та свідчили б про вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Погоджуючись з указаним висновком апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що: ніхто із допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків на дали показання відносно обставин вбивства ОСОБА_10 ; кожен з них свідками -очевидцями події вбивства не був, а тому не може вказати на ОСОБА_7 як на особу, яка вбила свого батька ОСОБА_10 ; сліди підсудного на місці події відсутні; проведені в ході досудового слідства судові експертизи також не встановили ніяких фактів причетності (даних про причетність) підсудного ОСОБА_7 до смерті батька ОСОБА_10 ..

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що невизнання в судовому засіданні ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому йому злочині та його доводи про дачу ним визнавальних показань внаслідок застосування до нього насильства працівниками міліції, є способом його захисту, щоб уникнути кримінального покарання, оскільки такі його доводи нічим не підтверджені, зокрема, матеріалами службового та досудового розслідування, а після написання ним явки з повинною, допиту як підозрюваного, обвинуваченого, при яких він визнавав факт вчинення вбивства ОСОБА_10 , на його тілі тілесних ушкоджень не встановлено, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину. При оцінці вказаних доводів апеляційний суд враховує і те, що в ході апеляційного розгляду справи будь-яких клопотань, зокрема, і про направлення матеріалів справи для проведення ефективного службового розслідування з метою перевірки показань ОСОБА_7 про застосування щодо нього працівниками міліції насильства, сторонами кримінального провадження не заявлялось.

Як такі, що не спроствують висновків суду першої інстанції та ґрунтуються виключно на припущеннях, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що надуманими є і показання ОСОБА_7 про те, що він себе обмовив, вважаючи, що вбивство батька вчинили його близькі, тобто мама, сестра або бабуся, оскільки останньому було відомо, що на момент убивства мама та сестра знаходились у м. Мукачево на роботі й фізично не могли вчинити дане вбивство, а бабуся є фізично слабшою жінкою, яка у силу віку не в змозі вбити здорового чоловіка.

Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення вимог ст. 323 КПК України 1960 року, суд не дав оцінку суперечностям, що містяться у висновку експерта № 8 комісійної судово-медичної експертизи; висновку експерта № 591/12 від 10.04.2015 комісійної судово-медичної експертизи; не взяв до уваги постанову суду від 21.12.2009 про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу та апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вказану постанову; упереджено та однобічно дав оцінку показанням потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_48 та ОСОБА_18 , - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, також відхиляє.

Аналізуючи показання потерпілої апеляційний суд приходить до висновку про те, що потерпіла ОСОБА_11 не надала суду жодних показань, які б свідчили про вчинення підсудним злочину, як вона зазначала, що про причетність ОСОБА_7 до вбивства свого батька потерпіла довідалась під час досудового слідства й із матеріалів справи. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції показання потерпілої ОСОБА_11 щодо наявності крові на руці підсудного в момент гасіння пожежі обгрунтовано визнані непідтвердженими, оскільки такі спростовані іншими доказами, зокрема, показаннями інших свідків, такими, що не вказують на причетність підсудного до вбивства, що містять припущення.

Апеляційний суд, проаналізувавши показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання цих свідків не підтверджують жодну з обставин, зазначених в обвинувальному висновку щодо причетності ОСОБА_7 до вбивства. При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував, що вказані свідки підтвердили, що про причетність підсудного до вбивства свого батька їм відомо лише з матеріалів справи, їх показання є припущенням. Разом із тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку й показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у частині наявності крові на руці ОСОБА_7 у момент пожежі, визнавши їх такими, що не вказують на причетність підсудного до вбивства, такими, що містять припущення.

З наведених вище підстав відхиляються і показання свідка ОСОБА_95 про причетність ОСОБА_7 до вбивства свого батька.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення щодо даних, отриманих при проведенні огляду місця події, колегія суддів зазначає, що у вказаних доказах зафіксовано лише місце вчинення злочину, однак такі не підтверджують причетність підсудного ОСОБА_7 до злочину. Окрім цього, колегія суддів враховує і те, що у вказаних вище протоколах огляду місця події, не містяться відомості щодо висоти приміщення (сараю, в якому було виявлено труп потерпілого ОСОБА_10 ), про що вказується у висновку комісійної судово-медичної експертизи, як на імовірні обставини, за яких могли бути спричинені тілесні ушкодження (вертикальне чи горизонтальне положення потерпілого у момент нанесення йому ударів). Вказана обставина не була предметом досудового розслідування, у тому числі не зясовувався приблизний ріст особи, яка наносила тілесні ушкодження ; механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Тому, апеляційний суд вважає, що достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_7 не здобуто, а обсяг пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину не знайшов свого підтвердження.

При цьому, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не перешкоджали стороні обвинувачення у можливостях надання ними доказів, доведення їх переконливості, і враховуючи, що інших доказів, окрім вищенаведених, стороною обвинувачення не здобуто й суду не надано, а можливості збирання додаткових доказів вичерпані, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_7 поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про визнання обвинуваченого ОСОБА_7 невинуватим за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 1 ст. 115 КК України визнається законним та обґрунтованим.

На будь-які інші докази у підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину сторона обвинувачення під час розгляду кримінальної справи апеляційним судом не посилалась і дані про наявність таких у кримінальній справі відсутні.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також зазначає, що у підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України орган досудового слідства послався лише на наведені вище докази.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість постановленого в справі судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд чи на додаткове розслідування, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті судового рішення, апеляційний суд також зазначає, що відповідно до ст. 367 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування постановленого щодо ОСОБА_7 вироку, в зв`язку з чим, апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та, відповідно, не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а оскаржуваний вирок, яким ОСОБА_7 виправдано за ч. 1 ст. 115 КК України підлягає залишенню без зміни.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та ст. ст. 365, 366, 379 КПК України (1960 року), апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнаний не винним за пред`явленим йому за ч. 1 ст. 115 КК України обвинуваченням через недоведеність його вини у вчиненні злочину - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: