№ 521/3576/20 № 1- кп/521/899/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 10.02.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого неповнолітнього сина 2006 р.н., який проходить військову службу на посаді тво старшина 3 роти військової частини НОМЕР_1 . у військовому званні «старший солдат», учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:

10.05.2018 року ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 , про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (гри) роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2018 року №112, ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 1 взводу 2 відділу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - НОМЕР_2 А, шпк «старший солдат».
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2019 року № 132 ОСОБА_4 з 25.06.2019 року призначено на посаду старшого стрільця і взводу 2 відділу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 10.05.2018 року, тобто з моменту укладення контракту та зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
В подальшому, згідно наказу від 10.05.2018 року №112, ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 1 взводу 2 відділу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу від 12.12.2018 року №292, ОСОБА_4 13.12.2018 року вибув у відрядження до с. Новомиколаївка для забезпечення роботи пункту управління оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в польових умовах до особливого розпорядження.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проходячи військову службу на посаді стрільця 1 взводу 2 відділу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 на території України з 18.03.2014 року почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 взводу 2 відділу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат» діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану 26.07.2019 року о 09 годині 00 хвилин не з`явився вчасно без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , вибувши із АДРЕСА_4 , для вирішення службових завдань, відповідно до наказу командира роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 та незаконно перебував поза межами військової частини до 12.08.2019 року, проводячи свій час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
12.08.2019 року старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, ініціативно співпрацював з досудовим слідством, а саме - активно сприяв розкриттю даного злочину та швидкому досудовому розслідуванню, 03 березня 2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , в порядку передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, було укладено угоду про визнання винуватості.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до умов угоди, укладеної 03 березня 2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та узгоджено вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 60 КК України у вигляді арешту строком на один місяць.
В підготовчому судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи та обов`язки, які будуть застосовані і покладені на нього у разі затвердження угоди судом.
Прокурор під час підготовчого судового засідання просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Сторона захисту наполягала на затвердженні угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд, під час підготовчого судового засідання, переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, матеріальна шкода вказаним злочином не завдана. Обвинувачений під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Таким чином, враховуючи, що наслідком кримінального правопорушення є шкода, спричинена державним та суспільним інтересам, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття активне сприяння у розкритті злочинів та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, наявність на утриманні неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері, яка є особою з інвалідністю І групи, відсутність від злочину тяжких наслідків та відсутність обставин, що його обтяжують, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, учасника бойових дій, посередню характеристику, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, які настали в результаті вчинення злочину, критичне відношення винного до вчиненого, відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого дію ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 60 КК України у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення їм нового злочину.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Підстав для відмови в угоді та призначення більш суворого покарання, суд не знаходить.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості, що укладена 03 березня 2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 374-376, 468-470, 472-475, КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 березня 2020 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 10.02.2020 року, укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляцій, які можуть бути подані з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1