Дата документу 12.02.2020 Справа № 317/3568/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/564/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3568/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 5 ст. 72 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно в режимі відео конференції, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно

засудженого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Димитров Донецької області, громадянина України, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 27.03.2017 Нововмосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 20.04.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі;
засудженого вироком Димитровського районного суду Донецької області від 04.10.2018 за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вказує на свою незгоду з ухвалою суду, вважає її незаконною. Просить застосувати до нього положення ч.5 ст. 72 КК України та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 28.07.2016 року по 26.03.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; засудженого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який вважав, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення залишено без задоволення.

Згідно зі змістом судового рішення, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 28.07.2016 до 27.03.2017.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що суд не врахував, що в рамках першої кримінальної справи, по якій його засуджено вироком від 27.03.2017 року, йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та він перебував у слідчому ізоляторі з 28.07.2016 року по 26.03.2017 року, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно до роз`яснень п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 27.03.2017 року був засуджений Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням. По цій кримінальній справі він знаходився під вартою 07 місяців 29 днів (з 28.07.2016 року по 27.03.2017 року). 20.04.2018 року був засуджений Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України йому було призначено остаточне основне покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі. Строк покарання по цій кримінальній справі йому обчислювався з 28.08.2017 року, тобто з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд першої інстанції до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за першим вироком від 27.03.2017 року, тільки покарання в розмірі 2 років 05 місяців позбавлення волі.

Враховуючи вищевказане, а також вимоги законів та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що, по-перше, обчислення строку остаточного покарання проводиться ОСОБА_6 з моменту винесення нового вироку із зарахуванням строку утримання обвинуваченого під вартою по останньому кримінальному провадженні, тобто з 28.08.2017 року. По-друге, застосовуючи вимоги ч. 5 ст. 72 КК України до першої кримінальної справи, колегія суддів вважає, що це вплинуло тільки на розмір невідбутої частини покарання, яка склала вже 03 роки 04 місяці 01 день (4 роки позбавлення волі - 07 місяців 29 днів тримання під вартою), але, це ніяким чином не вплинуло на остаточний розмір покарання за сукупністю вироків, оскільки місцевий суд тільки частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, в розмірі 2 роки 05 місяців позбавлення волі.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки в іншому випадку, строк відбутого покарання за першим вироком буде незаконно врахований двічі, спочатку, при призначенні покарання за сукупністю вироків, коли суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а потім цей строк знаходження засудженого під вартою по першій кримінальній справі буде зарахований ще і в остаточний строк покарання за сукупністю вироків.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: