Справа № 453/337/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/696/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

встановила:

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2020 року в клопотанні обвинуваченої та її захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відмовлено.
Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 11 червня 2020 року до 09 серпня 2020 року включно.

Своє рішення суд мотивує тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, особу обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні судом першої інстанції не встановлено.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст.195 КПК України, з особистою порукою матері ОСОБА_9 , братової ОСОБА_10 , з покладенням на ОСОБА_7 обов`язку не відлучатися без дозволу суду з місця проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат покликається на те, що Стрийський міськрайонний суд Львівської області не з`ясував обставини, викладені у клопотання прокурора та виніс поспішне рішення, судом не з`ясовано докази, а виніс автоматичну ухвалу, якою продовжив термін тримання під вартою ОСОБА_7 , чим порушив норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що прокурором не доведені ризики, які мають місце у даному конкретному випадку, та не підтверджуються доказами.
Зазначає, що ОСОБА_7 не збирається переховуватися від слідства, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей, а також постійне місце проживання.
Крім того вказує на те, що усі матеріали знаходяться в суді та були досліджені, потерпілих допитано, допит обвинуваченої проведено.
Стосовно ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, то як зазначає захисник в ОСОБА_7 не існуватиме жодної можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки вона не винна у кримінальному правопорушенні, яке їй інкримінується, а наявність електронного браслету дасть можливість контролювати її переміщення. Крім того, особиста порука ОСОБА_9 та ОСОБА_10 може забезпечити її належну поведінку.
Окрім того, апелянт наголошує, що обвинувачена має проблеми зі здоров`ям, а також має позитивну добросовісну процесуальну поведінку, яка підтверджується довідками з ДУ «ЛУВП №19».
Таким чином, на переконання сторони захисту, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченій ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченої є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000493 від 09.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 ставиться у винність вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років позбавлення волі і за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжкого злочину.
Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.10.2018 року обвинуваченій ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із строком дії ухвали терміном на 60 діб.
В подальшому такий було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2020 року.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачена перебуваючи на волі може ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення, який віднесений до особливо тяжкого злочину, пов`язаного із позбавленням життя іншої людини, та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 .
Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Також, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи виконання покарань та позбавлена медичної допомоги.
Доводи апелянта, що ОСОБА_11 неодноразово продовжували дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні, є безпідставними.
Щодо визначення розміру застави, то згідно із ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, продовжений ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.
Доводи захисника адвоката ОСОБА_6 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Покликання апелянта про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та родичів, які заслуговують на довіру, має трьох малолітніх дітей, які потребують материнської опіки та турботи, а також має проблеми зі здоров`ям, позитивно характеризується з місця попереднього ув`язнення, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, однак такі не є безумовною підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 09 серпня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді