Справа № 159/752/14-к
Провадження № 1-кп/159/1/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області суд під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , уродженця смт. Голоби Ковельського району Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має малолітню дитину, судимого:

16.12.2005 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст.104, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

27.04.2007 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ст.ст.70, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, 15.11.2013 на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком 4 місяці 3 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000012 від 04.01.2014),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, будучи ознайомлений з ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 липня 2013 року про встановлення щодо нього адміністративного нагляду терміном на 1 рік і визначеними судом обмеженнями, згідно яких йому заборонено в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. виходити з будинку, в якому проживає, перебувати в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив, без дозволу органів внутрішніх справ виїжджати за межі району в особистих справах та зобов`язано періодично реєструватися в райвідділі міліції, у разі виїзду з дозволу міліції в інший населений пункт та перебування там більше доби, зареєструватися у місцевому органі внутрішніх справ, а також, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомивши про це органи внутрішніх справ, а саме в період з 23 листопада 2013 року по 03 січня 2014 року виїхав за межі Ковельського району та перебував в с. Болярка Олевського району Житомирської області, чим грубо порушив правила встановленого адміністративного нагляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.395 КК України (самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду).

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Клопотання слід задовольнити.

Стаття 395 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України:

«1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;»

Днем вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є 23.11.2013 року перша з можливих дат залишення ним місця проживання, з тих, які є у обвинуваченні. З цієї дати злочин, передбачений ст.395 КК, є закінченим.

Два роки з цієї дати минули 23.11.2015 року більш ніж чотири роки тому.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.49 КК України:

«2. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

3. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.»

Підстави для висновку, що ОСОБА_4 ухилився від досудового слідства або суду відсутні.

Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України обов`язково має бути підтверджений факт ухилення від слідства чи суду.

Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 протягом усього досудового слідства добросовісно виконував вимоги, покладені на нього процедурою кримінального провадження, зокрема, з`являвся на виклики слідчого.

Після надходження справи до суду ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Однак, при цьому, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують вручення йому судової повістки у встановленому порядку.

Підставою для оголошення ОСОБА_4 в розшук ухвалою суду від 18.02.2014 року є відомості, здобуті стороною обвинувачення, які не мають документального підтвердження, а також розписка про вручення судової повістки від 15.02.2014 року.

Однак, як з`ясувалося вже в цьому судовому засіданні, згадану розписку видала невідома особа, яка повістку ОСОБА_4 не передавала. Прізвище і ініціали цієї особи в розписці не зазначені, хто ця особа ОСОБА_4 , так само як іншим учасникам судового розгляду, невідомо.

Таким чином, як встановлено вже в цьому судовому засіданні, ОСОБА_4 не була належним чином вручена повістка про виклик до суду.

ОСОБА_4 , який не мав захисника та юридичної освіти, не знав і не зобов`язаний був знати, коли може бути розпочате судове провадження за обвинувальним актом і чи взагалі воно буде розпочате. Тому, для встановлення факту його ухилення від суду необхідно довести, що йому було відомо про те, що його викликають до суду в судове засідання. Доказом цього має бути вручена судова повістка, чого немає. Інші докази того, що ОСОБА_4 було відомо про виклик до суду, відсутні.

За таких обставин довести факт ухилення ОСОБА_4 від суду неможливо, а отже неможливо твердити про зупинення перебігу давності відповідно до ч.2 ст.49 КК України.

Саме по собі зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого ще не може свідчити про ухилення останнього від суду.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, суд, встановивши усі передбачені законом обставини для такого звільнення, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

ОСОБА_4 нового злочину не вчинив, тому підстави для переривання перебігу давності, передбачені ч.3 ст.49 КК України, відсутні.

Обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з вказаної підстави.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, і приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст.284-286, 288, 372, 395 КПК України, на підставі ст.49 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.395 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000012 від 04.01.2014 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий:
ОСОБА_1