У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2020 Справа №607/1578/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001451 від 17 травня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 та зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_2 , що перебуває в обслуговуванні в АТ «Альфа-Банк».

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, в період часу з 01 квітня 2019 року по 03 травня 2019 року матеріально-відповідальні особи ТзОВ «Молочний дім Тернопіль» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, привласнили товарно-матеріальні цінності товариства, чим спричинили ТзОВ «Молочний дім Тернопіль» матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

В ході проведення досудового розслідування в межах даного кримінального провадження слідчими було встановлено обставини, які дають достатньо підстав вважати, що вчинити дане кримінальне правопорушення міг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Цебрів Збаразького району Тернопільської області, українець, громадянин України, із вищою освітою, завідувач складу товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, не адвокат, не депутат, раніше не судимий, якому, у встановленому КПК України порядку, про що йому 28 січня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Окрім цього, слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 є власником банківського рахунку № НОМЕР_2 , який обслуговуються AT «Альфа-Банк», з огляду на що вважає необхідним накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_5 та зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_2 , що обслуговуються АТ «Альфа-Банк», зазначаючи при цьому, що вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження не поведе за собою настання будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб немає, оскільки фактично даним майном розпоряджається підозрюваний ОСОБА_5 , що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. З ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, з метою забезпечення можливості застосування конфіскації майна як виду покарання у випадку доведення вини підозрюваного ОСОБА_5 , а накладення арешту дозволить забезпечити збереження майна до завершення встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання, беручи до уваги надані слідчим ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснення, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя звертає увагу, що з урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положеннями ч. 10, 11 ст. 170 КПК України передбачено можливість накладення арешту на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги, що з доводів клопотання про арешт грошових коштів, які належать

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та які зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_2 , що обслуговуються АТ «Альфа-Банк», не слідує належного обґрунтування, що саме за вказаним рахунком можуть зберігатися грошові кошти, які в розумінні ст. 98 КПК України належать до категорії майна, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, так само як і не слідує вказівок на можливі конкретні дії, які могло бути вчинено підозрюваним щодо привласнення товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Молочний дім Тернопіль» при проведенні будь-яких транзакцій саме з використанням вказаного у клопотанні банківського рахунку, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 . про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1