Ухвала

18 червня 2020 року
м. Київ
справа № 727/6915/19

провадження № 51-781ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 травня 2020 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. Згідно п. 21 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 33 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Проте засуджений ОСОБА_4 невірно вказав найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу, зазначивши Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК підстав

суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК.

За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 414 КПК встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості

кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання,

яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром

є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,

що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Всупереч указаним вимогам закону засуджений ОСОБА_4 не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для скасування чи зміни

судових рішень, а також належним чином свої доводи не обґрунтовує. Натомість, засуджений зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та не погоджується з оцінкою доказів наявних в матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог ст. 438 КПК не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено у ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Втім, прохання до суду касаційної інстанції викладено без урахування положень

ст. 436 КПК. Так, у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 травня 2020 року, проте не зазначає касаційних вимог щодо подальших дій після скасування зазначених рішень судом касаційної інстанції, які б узгоджувались з повноваженнями суду за наслідками розгляду касаційної скарги, визначеними ст. 436 КПК.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3
Судді: