УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2020 Справа №607/2707/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час підготовчого судового засідання з розгляду в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003659 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які перешкоджають обранню вказаному обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово, посилаючись на необґрунтованість вказаних прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, того, що в останнього вагітна дівчина, а також негативний стан здоров`я обвинуваченого, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити, а клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовживши обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, який має постійне місце проживання, водночас раніше неодноразово судимий, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), міцність яких не підтверджено документально, відносно якого у провадженні суду є інше кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, обсяг яких не зменшився і вони продовжують своє існування, що передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі не продовження судом йому чинного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни його на менш суворий, як про це клопоче сторона захисту, останній з можливих не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не запобіжить обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 16 червня 2020 року.

При цьому, будь-яких переконливих доказів, які б обґрунтовано свідчили про вкрай негативний стан здоров`я обвинуваченого, що перешкоджало б останньому перебувати в умовах СІЗО, стороною захисту не подано та судом не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.315 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 16 червня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1