ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5461/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/19/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.ч.2,3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника- ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого- ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/789/19/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 ч.3 ст.185 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарfння більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання у виді 2 місяців позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року та визначено йому остаточне покарання у виді 3 років та 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_6 зараховано термін його попереднього увязнення з 19 вересня 2018 року по 17 листопада 2018 року та з 6 січня 2019 року по дату винесення вироку включно тобто з 22 жовтня 2019 року з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого на користь ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філілї ПАТ Укртелеком майнову шкоду у сумі 10688,22 грн.

В порядку ст.100 КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових експертиз.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 24 травня 2018 року близько 3 год. перебуваючи по вул.Карпенка,14 в м.Тернополі, переконавшись в тому що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами за допомогою невстановленого слідством предмета шляхом віджиму металопластикового вікна проник в магазин Мясо, що по вул.Карпенка,14 в м.Тернополі, де переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав мясну продукцію вартістю 5057,3 грн, мобільній телефон вартістю 870 грн. та грошові кошти в сумі 3109 грн. Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 9036,30 грн.

Окрім цього, 27 серпня 2018 року близько 20 год 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи по вул. Репіна,18 у м.Тернополі, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами зайшов в підземний паркінг за вказаною адресою, підійшов до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_11 , де за допомогою невстановленого слідством предмету шляхом віджиму відкрив гаражні пластикові ролети та в такий спосіб проник всередину приміщення гаража, звідки з корисливих мотивів переслідуючи мету особистого забагачення таємно викрав електоінструменти - електролобзик марки Ферм вартістю 396,67 грн., електродрель марки Блаш енд Дебар вартістю 400 грн, електростеплер марки Статус СТ вартістю 300 грн., електроболгарку марки Бош вартістю 40 грн, з викраденим майном з місця скоєня злочину втік чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1496,67 грн.

Також 5 вересня 2018 року коло 00.00 год. ОСОБА_6 перебуваючи по вул.Київська,1 у м.Тернополі переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, за допомогою невстановленого слідством предмета пошкодив замок телефонної розпридільчої шафи проводового звязку, яка належить ПАТ Укртелеком, звідки таємно з корисливих мотивів викрав два кабельних бокси вартістю 951,97 грн. кожен на загальну суму 1903,94 грн та кабель телефонний вартістю 286.13 грн. Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, чим спричинив ПАТ Укртелеком матеріальну шкоду на суму 2190,07 грн.

Цього ж дня, близько 0.20 год. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи по вул.Київська,1 в м.Тернополі, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спотерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, за допомогою невстановленого слідством предмета шляхом віджиму відкрив вхідні мелопластикові двері в магазин Немовля, що по вул.Київській в м.Тернополі та в такий спосіб проник всередину приміщення магазину, де переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав грошові кошти в сумі 5000 грн, ноутбук марки Асер вартістю 3233 грн та ноутбук марки Асус вартістю 2910 грн, з якими з місця скоєння злочину втік, заподівши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 11143 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, зокрема, обєднати дане провадження з вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року(провадженя № 607/16999/17-к) та призначити йому покарання з врахуванням ЗУ Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №838-УІІІ згідно якого один день попереднього увязнення зараховується за два дні позбавлення волі. Також просить обєднати всі вироки щодо нього починаючи з 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурор, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведення винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, які є допустими, належними та достатніми в сукупності та взаємозвязку, оскільки здобуті у встановленому законом порядку та узгоджуються між собою та які ним не оспорюються, а тому колегією суддів не переглядаються.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за ч.3 ст.185 КК України- як таємне викрадення чужого майна, вчинене з проникненням у приміщення.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповдіно до положень Загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нею нових злочинів. У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченмоу покарання судом, у відповідності до вимог ст.65 КК України враховано ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, одни з яких відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його молодий вік, стан здоровя, обставини, що помякшуюють його покарання - щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Наведені дані в сукупності, з урахуванням конкретних обставин провадження, наслідків скоєного, думки потерпілих, дають підстави вважати що призначене обвинуваченому покарання, як за видом, так і за своїм розміром є необхідним та справедливим.

Перевіряючи доводи апелянта з приводу обєднання покарань за всіма вироками щодо нього, починаючи з вироку Святошинського районного суду м.Києва від 19 серпня 2016 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців 8 днів позбавлення волі слід зазначити таке.

Наступним вироком від 1 березня 2018 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік , на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання, призначеним за даним вироком, більш суворим, яке призначене за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 серпня 2016 року визначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 4 місяців 8 днів позбавлення волі. Зараховано у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, відбуте повністю покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 серпня 2016 року та ухвалено вважати призначене за цим вироком відбутим повністю.

З вимоги №907/9/6-2019 УІАП ГУНП в Тернопільській області про судимість ОСОБА_6 від 21.01.2019 року вбачається що у звязку з повним відбуттям покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 1 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України його звільнено з зали суду.

Отже, у звязку з повним відбуттям покарання ще 1 березня 2018 року ОСОБА_13 повністю відбув покарання за вчинені злочини, за які його було засуджено вищезаганим вироком, при цьому суд застосував найменш обтяжливий принцип призначення покарання за сукупністю злочинів - поглинення менш суворого покарння більш суворим та зарахував у строк покарання все відбуте покарання за попереднім вироком.

Тобто на день постановлення наступного вироку 10 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом, яким ОСОБА_13 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185,ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185,70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, в апелянта не було невідбутого покарання за попередніми вироками.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду, який переглядається на даний час від 22.10.2019 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_6 з застосування принципу часткового складання покарань за даним вироком та вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року визначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, оскільки злочини вчинені ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому повністю зараховано в строк покарання строк перебування в установах попереднього увязнення за двома вироками з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі. Покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року ОСОБА_13 не відбував, оскільки до вступу його в законну силу (ухвала Тернопільського апеляційного суду від 04.09.2019 року) ухвалою суду у вказаному провадженні від 10.07.2019 року його було залишено в ДУ УВП (№ 26).

З приводу застосування ч. 5 ст.72 КК України суд керувався наступним :

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст.72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №838-УІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст.72 КК України.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 21.06.2017 року визначено що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України відбувається із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто вказаний Закон змінив порядок зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув`язнення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочини, за які він засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2019 року після 21.06.2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046 -VIII) один день попереднього увязнення за один день позбвалення волі, зарахування якого здійснюється в межах того самого кримінального провадження, тобто останнього.

А тому в задоволенні апеляції обвинуваченого слід відмовити, вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404,407,412,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи