Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3497/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2020 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000199 від 03.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
УС Т А Н О В И В:
Слідчий СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовується тим, що що у невстановлений в ході досудового розслідування день, час та місці у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту та збут наркотичного засобу за попередньою змовою групою осіб. В подальшому, остання вступила у злочинну змову разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою незаконного збуту на території м. Києва наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, в результаті чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розробили між собою злочинний план дій, відповідно до якого ОСОБА_6 перебуваючи у м. Запоріжжя здійснювала відправлення за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта» обумовленої кількості наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон у розфасованому вигляді, у свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи у м. Києві отримували відправлення у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» та здійснювали розкладання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон в обумовлених місцях. Також відповідно до злочинного плану у обов`язки ОСОБА_6 входило приймати вхідні дзвінки від наркозалежних осіб з метою придбання ними наркотичного засобу, отримувати грошові кошти на банківську картку у якості оплати за наркотичний засіб, після отримання грошових коштів ОСОБА_6 здійснювала конференц-зв`язок із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який вказував наркозалежним особам точне місцезнаходження наркотичного засобу.
Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту та збут наркотичного засобу за попередньою змовою групою осіб, 23.12.2019 приблизно о 14 год. 07 хв. до ОСОБА_6 надійшов вхідний дзвінок від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (яка діяла на підставі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»), яка обговорила умови придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон. Після чого ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний план дій, вказала ОСОБА_9 номер банківської картки на яку потрібно перерахувати грошові кошти у сумі 350 гривень в якості оплати за наркотичний засіб, на що ОСОБА_9 погодилась. Перерахувавши грошові кошти на банківську картку ОСОБА_9 здійснила телефонний дзвінок до ОСОБА_6 , яка впевнившись про перерахування грошових коштів, за допомогою конференцзвязку з`єднала ОСОБА_9 із ОСОБА_8 який вказав точне місцезнаходження наркотичного засобу, а саме поліетиленового згортку білого кольору у якому знаходився згорток з фольги у якому знаходиться поліетиленовий згорток зеленого кольору з кристалоподібною речовиною білого кольору.
Органом досудового розслідування 17.03.2020 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 307 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , слідчий і прокурор вважають наступні ризики: переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на які вказують, що останній усвідомивши невідворотність покарання, оскільки за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено позбавлення волі може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, що, в свою чергу, призведе до неможливості закінчення розслідування та постановлення судового рішення в розумні строки. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та/або потерпілого шляхом вмовляння, підкупу може схиляти свідків та/або потерпілого до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.
Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду.
З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, у зв`язку з чим, слідчий звернувся з вищезазначеним клопотанням до суду.
У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Слідчий суддя встановив, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, більш того, провина у кримінальному провадженні не заперечуються і самим підозрюваним.
При цьому, посилання слідчого на те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду так як він розуміє невідворотність вчиненого ними злочину та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років позбавлення волі, не є сама по собі підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи виключно у вигляді тримання під вартою, в той час, як на всі слідчі і процесуальні дії підозрюваний зявлявся за кожним викликом, що підтверджується матеріалами даного клопотання.
У той же час, слідчий суддя вважає недоведеним матеріалами клопотання припущення слідчого, що підозрюваний може вчинювати незаконний вплив на потерпілого або перешкоджати проведенню досудового розслідування, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а відтак, такі твердження є лише припущеннями.
На переконання слідчого судді, слідчим в суді не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання існуючих ризиків і існує необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Об`єктивні дані про наявність таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому існує обставина, передбачена п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, існують підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки особи, та покладення на підозрюваного певних обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП ОСОБА_10 , прокурора та до суду, для проведення процесуальних дій. Про такий висновок слідчий суддя приходить виходячи з підозри та даних про особу ОСОБА_11 .
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя,-,
У Х В А Л И В
У задоволенні клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000199 від 03.07.2019р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовити;
Обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:
-не відлучатися із міста Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-заборонити залишати місце свого проживання, а саме адресу: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби в межах строку дії запобіжного заходу;
Строк виконання покладених обов`язків рахувати 57 діб з дня постановлення ухвали;
Обов`язки покладаються на ОСОБА_8 на строк дії ухвали;
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 ;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває цілодобово, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення;

Слідчий суддя ОСОБА_1