ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2880/19 Номер провадження 11-кп/814/526/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Воркута РФ, громадянці України, неодноразово судимій,
засудженій 07.06.2017 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України на 2 роки 2 дні позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена за час відбування покарання не мала стягнень та заохочень, посередньо характеризується, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але робить це з метою поблажливого ставлення до себе, вину у вчиненому злочині визнає частково. Крім цього, комісією виправної колонії відмовлено в зверненні з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення та не заслуговує на пільгу.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу суду і звільнити її умовно-достроково від відбування покарання, оскільки вона відбула більше 2/3 строку покарання, працювала бібліотекарем в установі, а також виконувала роботу художника. Окрім цього зазначає, що вона має незадовільний стан здоров`я.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засуджену в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку звільнення від відбування покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджена 07.06.2017 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України на 2 роки 2 дні позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_7 рахується з 21.05.2018, кінець строку покарання 23.05.2020.

У Державній установі «Надержинщинська виправна колонія № 65» ОСОБА_7 відбуває покарання з 27.06.2018.

Згідно з характеристикою засудженої від 21.11.2019, ОСОБА_7 за період відбування покарання стягнень та заохочень не має. У відносинах з адміністрацією установи поводить себе тактовно, але робить це з метою отримати поблажливе ставлення до себе. На заходи виховного впливу, що проводяться в установі реагує, але не завжди робить для себе правильні висновки. В індивідуальних бесідах не завжди відверта. 30.01.2019 комісія установи прийняла рішення не застосовувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як засуджена не стала на шлях виправлення. 24.05.2019 ОСОБА_7 комісією колонії відмовлено у застосуванні пільги умовно-дострокового звільнення, так як засуджена не довела своє виправлення. Тому представники колонії вважають, що засуджена пристосовується до умов відбування покарання та на час надання характеристики не досягла необхідного ступеня виправлення та відповідно не заслуговує на умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, оскільки засуджена не готова до самокерованої соціально-правомірної поведінки в суспільстві, не здатна долати життєві труднощі та протистояти чужому впливу. Окрім цього відсутні підтверджуючі матеріали з органів національної поліції про подальше місце проживання після звільнення з місць позбавлення волі.

З особової справи засудженої вбачається, що за весь період відбування покарання засуджена отримала лише одне заохочення у вигляді подяки 28.02.2020, після ухвалення судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджена протягом тривалого часу відбування покарання отримала лише одне заохочення 28.02.2020, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що засуджена своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довела свого виправлення та підстав для умовно-дострокового звільнення немає.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженої.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4