Справа № 351/989/20
Провадження № 11-сс/4808/141/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000144 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2020 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВЛЕНО:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки жодних дій, що передбачають кримінальну відповідальність по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 він не вчиняв. Вказує на те, що з потерпілою він перебував у цивільному шлюбі.
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 105100 грн. Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що обґрунтованість підозри підтверджується сукупністю зібраних доказів, які наявні в матеріалах провадження та є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра». Слідчий суддя, виходячи з наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відомостей, що характеризують підозрюваного, який має низький рівень соціальних зв`язків: відсутнє постійне місце проживання, неодружений, його негативна репутація, систематичне вчинення ним злочинів, та тяжкості злочину в якому останній підозрюється, дійшов висновку про те, що іншими більш м`якими запобіжними заходами запобігти настанню зазначених ризиків неможливо, а тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду:
- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту;
- прокурор просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.
Заслухавши сторін, суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді - скасувати з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим та відносно якого Львівським апеляційним судом на даний момент розглядається кримінальне провадження, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, під час непогашеної судимості підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину проти власності, а саме 08.06.2020 року на ґрунті виниклої суперечки між ним та потерпілою ОСОБА_10 з якою він перебуває у цивільному шлюбі, будучи розлюченим на останню, на ґрунті ревнощів, почав з`ясовувати з нею стосунки, шарпаючи її за волосся та намагався його демонстративно підпалити запальничкою. Після таких суперечок, 09.06.2020 року приблизно о 01 годині, ОСОБА_7 , після раптово виниклого умислу, спрямованого на знищення чужого майна шляхом підпалу, пішов до господарства ОСОБА_10 , та за допомогою запальнички здійснив підпал побутових речей у дерев`яному житловому будинку. Продовжуючи свої злочинні дії, з метою знищення чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_7 зайшов до приміщення літньої кухні вказаного господарства, де за допомогою запальнички підпалив дитячу одежу, яка знаходилися на підлозі житлової кімнати приміщення літньої кухні. Впевнившись у тому, що процес загорання розпочався та поширюється, ОСОБА_7 залишив межі будинковолодіння, не прийнявши міри для ліквідації пожежі, внаслідок чого вогнем було знищено житловий будинок, який став непридатним за цільовим призначенням, та пошкоджено приміщення літньої кухні ОСОБА_10 , заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду.
09.06.2020 року ОСОБА_7 оголошено про підозру в чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме у умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу (а.п. 17-18).
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, зокрема: витягом з ЄРДР (а.п. 3); протоколом затримання особи (а.п. 4-6); протоколом огляду місця події від 09.06.2020 року (а.п. 9-10); відомостями, що характеризують ОСОБА_7 (а.п. 11-16); протоколом допиту ОСОБА_7 (а.п. 19) та іншими доказами.
При цьому, слідчим суддею правильно надано оцінку відносно обґрунтованості підозри з посиланням на показання як потерпілої ОСОБА_10 , так й свідка, яких допитувалось на стадії досудового розслідування, що наголошено прокурором під час апеляційного перегляду.
На думку колегії суддів, слідчий суддя належним чином дослідив матеріали клопотання та долучені до нього докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які наголошував слідчий у своєму клопотанні, зокрема: 1) ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідка (якій погрожував) та потерпілу у кримінальному провадженні; 2) може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 3) високу ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, виходячи з низького рівня соціальних зв`язків підозрюваного та негативної репутації.

В той же час, обираючи такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, обґрунтовуючи свої висновки тим, що ОСОБА_7 перебував у розшуку та у нього відсутнє постійне місце мешкання, на думку колегії суддів є такими, що недоведені стороною обвинувачення, оскільки матеріали провадження не містять відомостей про перебування ОСОБА_7 у розшуку, а з пояснень, наданих останнім в суді апеляційної інстанції з`ясовано, що він має постійне місце мешкання, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав зі своєю родиною, та після смерті його батьків, вказане майно будинок, надійшло у спільну його власті з братами, що підтверджується відомостями, що містяться в у вступній частині вироків відносно попередніх судимостей потерпілого ОСОБА_7 в частині адреси мешкання (а.п. 14-16).

Наданою стороною захисту копією постанови Верховного Суду від 26.02.2020 року (справа №351/1861/16-к; провадження №51-116км17) про задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 24.04.2019 року, якою залишено без змін вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.11.2017 року про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, КК України, спростовується твердження слідчого, яким він обґрунтовував застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказаним рішення Верховного Суду ОСОБА_7 було звільнено з-під варти.
З пояснень підозрюваного ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції з`ясовано, що на теперішній час він відремонтував пошкоджені приміщення від підпалу, тому потерпіла ОСОБА_10 не має до нього претензій., одночасно заперечує зміст підозри.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що орган досудового розслідування не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Як зазначив слідчий суддя, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Наявність ризику впливу на свідків та потерпілу, підтверджується, окрім наведеним в клопотанні слідчого доказами, у виді погроз з боку підозрюваного ОСОБА_7 , на адресу останніх, й тим, що отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, повинно відбуватись також й в суді (ч.ч. 1, 2 ст.ст. 23, 224 КПК України), а тому ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом першої інстанції показань та дослідження їх судом.
Наявність ризику вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що стороною захисту не надано доказів щодо постійного джерела доходу останнього та засобів до існування підозрюваного, що може в подальшому спонукати вчиняти корисливі злочини.
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, за наявності обґрунтованої підозри та доведених вище ризиків, виходячи з відомостей, що характеризують особу підозрюваного, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя помилково дійшов висновку, що в даному випадку застосування іншого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 буде недостатнімзадля досягнення цілей кримінального провадження.

Доведені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення, а тому, колегія судді доходить висновку про скасування ухвали слідчого судді.
На думку суду апеляційної інстанції, виходячи з обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюють ОСОБА_7 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 178, 181 КПК України, відносно останнього необхідно обрати такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, що полягає в забороні останнім залишати житло цілодобово, який є достатнім та таким, що відповідає меті його застосування, та не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2020 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, скасувати та прийняти нову.

Клопотання заступника начальника слідчого відділення Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_11 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному провадженні;

4) невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Встановити строк дії ухвали апеляційного суду про домашній арешт цілодобово ОСОБА_7 до 09 серпня 2020 року включно

Підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5