Справа № 645/1750/19
Провадження № 1-кп/645/236/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження № 000916, № 000329 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 29 червня 2018 року у період часу з 18 години до 19 години, знаходився у будинку АДРЕСА_3 , де на столі на кухні побачив мобільний телефон Nokia 2700-с, який належав потерпілій ОСОБА_5 .. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв, тим самим викрав мобільний телефон Nokia 2700-с, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1023СЕ-19 від 22.04.2019 року 272 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерплій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 272 грн..

Крім того, 02.02.2019 року о 04 годині, ОСОБА_3 зайшов у третій під`їзд будинку АДРЕСА_4 , де на першому поверсі цього під`їзду відкрив двері до тамбуру, де розташована квартира АДРЕСА_5 та побачив у ньому комірчину, вхід до якої було закрито на навісний замок. При огляді даного замку ОСОБА_3 зрозумів, що до вказаного приміщення можна проникнути, якщо з силою потягти на себе двері. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення. ОСОБА_6 , о 04 год. 10 хв., реалізуючи свій злочинний намір, почав штовхати вхідні двері до вказаної комірчини. Переконавшись, що його дії не чутно та жильці сусідніх квартир не прокинулися, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив вхідні двері та проник до комірчини. Знаходячись у комірчині, ОСОБА_3 побачив перфоратор «Bosch GHB 2-26 DFR», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/678СЕ-19 від 21.03.2019 року 2050 грн., яким заволодів, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2050 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що він 29.06.2018 року, приблизно о 18 годині знаходився у будинку АДРЕСА_3 , де побачив на столі на кухні чужий мобільний телефон, яким заволодів, після чого даний телефон продав за 150 грн., гроші витратив на власні потреби. Крім того, 02.02.2019 року о 04 годині він зайшов у третій під`їзд будинку АДРЕСА_4 , зайшов до тамбуру де розташована квартира АДРЕСА_5 та побачив комірчину, на двері якої знаходився навісний замок. Він зірвав навісний замок, потрапив до комірчини, де побачив перфоратор ТМ «Bosch», який викрав, після чого з місця вчинення злочину зник, продавши перфоратор за 900 грн., гроші витратив на власні потреби.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_3 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена повторно.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, проте в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою ОСОБА_3 не звертався, згідно довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» на диспансерному обліку ОСОБА_3 не перебуває, не одружений, не працює.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як випливає зі змісту ст. 75 КК України застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.
Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Таким чином, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Цивільний позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 2050 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1023СЕ-19 від 22.04.2019 року по кримінальному провадженню № 0000916 в сумі 628 гривень 04 копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/678СЕ-19 від 21.03.2019 року по кримінальному провадженню № 0000329 в сумі 429 грн..
Речові докази мобільний телефон Nokia 2700-с, ІМЕІ НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної, вважати повернутим потерпілій.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1