ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2019/20 Справа № 178/1599/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора -

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою суду від 13 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 липня 2020 року включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до тяжких, корисливих, спрямованих, в тому числі, проти власності. При цьому суд зазначив, що обвинувачений був затриманий в травні 2017 року, перебував під вартою 60 діб, потім був звільнений і повторно взятий під варту 14 грудня 2017 року через вчинення нових правопорушень. Крім того, суд встановив, що обвинувачений на час затримання не працював, доказів про отримання легального джерела доходу під час судового засідання не надано, наявність міцних соціальних зв`язків не підтверджено, обвинувачений зареєстрований і проживає за межами населеного пункту де здійснюється судове провадження, та на даному етапі не завершено допиту учасників процесу, тому суд зазначив про наявність ризиків, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду, впливати на учасників процесу, вчинити нові злочини.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю за адресою реєстрації з покладенням обов`язків.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що рішення суду незаконне, оскільки під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було порушено право на захист ОСОБА_7 , так як останньому та захиснику прокурором не було надано клопотання і прокурор не повідомляв щодо наміру його подання суду, а також суд призначив обвинуваченому захисника за рахунок держави, на одну процесуальну дію, проти якого заперечував ОСОБА_7 . При цьому захисник вказує, що підстав для задоволення клопотання прокурора не було, оскільки воно було подано з порушенням строку, передбаченого ч.1 ст. 199 КПК України, у зв`язку з чим сторона захисту була позбавлена можливості скласти заперечення на клопотання, а в своєму рішенні суд не зазначив, що перешкоджає завершенню судового розгляду до завершення дії попередньої ухвали. Захисник зазначає, що обвинувачений тримається під вартою і не має можливості надати документи, які характеризують його. В той же час захисник вказує, що його підзахисний зареєстрований та проживає за місцем реєстрації з батьками, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, а також батьки останнього офіційно працюють і мають джерело доходу, тому забезпечать ОСОБА_7 .
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 . Підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали контрольного провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому доводи захисника про незаконність ухвали суду є безпідставними.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції повинен дослідити обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановити обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, або продовження.
Так, судом І інстанції встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_7 може: ухилитися від суду, впливати на учасників процесу, вчинити нові злочини, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, в тому числі, проти власності, останній не працює та легального доходу не має, проживає поза межами населеного пункту у якому відбувається судовий розгляд. Крім того, ОСОБА_7 був затриманий у 2017 році, перебував під вартою 60 діб, після чого був звільнений і повторно взятий під варту 14 грудня 2017 року, через вчинення нових злочинів.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши та врахувавши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним, а також вказав, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки не забезпечать належної поведінки обвинуваченого з чим погоджується апеляційний суд.
При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про характеризуючі дані не дають також підстав для застосування іншого запобіжного захисту, оскільки ОСОБА_7 після того, як був звільнений з-під варти, вчинив нові злочини (9 епізодів).

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист, оскільки було призначено захисника за призначенням, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки дії суду І інстанції не суперечать вимогам ч.1 ст. 53 КПК України, в якій зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе. Так як необхідно було вирішити питання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , районний суд обґрунтовано призначив захисника за призначенням.
Доводи апеляційної скарги захисника про подання клопотання про продовження строку з порушенням терміну подачі на переконання апеляційного суду не є такими, що дають підстави для скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 липня 2020 року включно залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4