Справа № 520/1021/19
Провадження № 1-кс/947/174/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.01.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.08.2017 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік 6 місяців, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 10.01.219 року

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 10.01.219 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, , що Слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000099 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 00.00 годин 01.01.2019 по 00.00 годин 10.01.2019, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , який разом з ОСОБА_6 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , на підгрунті сварок майнового характеру, виник злочинний намір направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 невстановленим предметом у невстановлений час наніс удари в області голови ОСОБА_6 , тим самим спричинивши відкриту черепно-мозкову травму, внаслідок чого остання померла.

В ході слідства, встановлено свідка водія таксі, котрий показав, що 04.01.2019 він прийняв замовлення з адреси АДРЕСА_1 , де підібрав чоловіка за прикметами зовні схожого на ОСОБА_5 та відвіз його до буд. АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що на початку січня 2019 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

30.01.2019 слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 юристом 1 класу ОСОБА_8 .

Підозра ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події прибудинкової території по АДРЕСА_3 від 10.01.2019; протоколом огляду місця події в будинку по АДРЕСА_3 від 10.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.01.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2019; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 29.01.2019; та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 15 років.

31.01.2019 у зв`язку з переховуванням ОСОБА_5 від слідства, слідчим винесена постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного.

Під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 впродовж тривалого часу не представляється можливим, інформація щодо його місцезнаходження відсутня.
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначено, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме знаходячись на волі з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість ймовірного покарання, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, оскільки значна кількість з них не допитана, можливі одночасні допити, призначенні та проводяться відповідні експертні дослідження; знищити сховати або спотворити речі і документи, які мають значення для проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, оскільки слідчі (розшукові) та процесуальні дій тривають, постановлено значну кількість ухвал суду про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.
Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що в ході проведення слідства отримано інформацію, про те, що підозрюваний ОСОБА_5 перетнув Державний кордон України та на теперішній час знаходиться за межами Держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6 цієї ж статті, слідчий суддя, може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Однак, стороною обвинувачення не дотримано у повній відповідності до зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, сторона обвинувачення звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній оголошений у міжнародний розшук.
Органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_5 покинув межі України до оголошення йому підозри.
Крім цього, слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, однак, доданих до клопотання даних недостатньо для підтвердження цього.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).
Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.
Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.
Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).
За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.
Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.
Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.
Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).
Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).
У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.
Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.
НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).
Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).
За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.
Разом з тим, дані про надіслання правоохоронними органами будь яких матеріалів щодо ОСОБА_5 до НЦБ Інтерполу в Україні, після оголошення останнього слідчим у міжнародний розшук, відсутні.
Відтак твердження сторони обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук належного підтвердження не знайшли. А тому правові підстави для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України відсутні.
Таким чином, стороною обвинувачення не надано достатніх матеріалів на підставі яких можливо встановити факт того, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, тобто ухвалена слідчим постанова про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук без підтвердження цього факту документально, має формальний характер, у зв`язку із чим клопотання слідчого є передчасним та задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді підлягає оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1