Справа № 751/8803/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/284/20
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0006116 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Городня Чернігівської області, проживає у АДРЕСА_1 , не одружений, освіта неповна середня, працює неофіційно, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 12 жовтня 2019 року, близько 12.39 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Точка мінімальних цін», що розташований у м. Чернігів, проспект Перемоги, 73, підійшов до дверцят камери схову №9, випадково відчинив її ключем від іншої камери схову №6, який був у нього в наявності, побачивши, що всередині знаходиться поліетиленовий пакунок чорного кольору, шляхом вільного доступу, таємно викрав указаний пакунок, в якому знаходились упаковка з цепом для бензопили «STIHL», шина для бензопили марки «kamberg 14», напильник, цепна насадка для бензопили марки «WINZOR», газова горілка марки «VITA», газовий балон «універсальний», ліхтар марки «Police», що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1300 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини та кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання у виді штрафу. Послався на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Наполягав на тому, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують його покарання. Також зазначив, що йому під час судового засідання не було призначено захисника.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та просив пом`якшити призначене йому покарання, визначивши його у виді штрафу. Вказав, що раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності він не притягувався, в даний час працює неофіційно, має на утриманні цивільну дружину. Він дійсно проходив курси лікування від алкоголізму, але останній раз це було в 2013 році, на даний час спиртним не зловживає.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Разом із тим, доводи апелянта щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак 9 разів лікувався в ЧОПНЛ з приводу алкоголізму, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту у майже мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Проте, місцевий суд не в повній мірі урахував те, що ОСОБА_7 уперше притягується до кримінальної відповідальності, працює неофіційно, проживає у цивільному шлюбі; потерпілий не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру.

Тому, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, призначивши йому покарання у виді штрафу, в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, що буде достатнім і необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе без тримання в умовах ізоляції.

Відтак, вирок місцевого суду підлягає зміні у частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що йому не було роз`яснено право на захист та не забезпечено участі захисника у судовому засіданні, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування та журналу судового засідання від 14.01.2020 року (а.к.п.4-6, 64-67), обвинуваченому ОСОБА_7 належно роз`яснено його права як під час досудового розслідування, так і під час судового засідання.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснив, що він не звертався ні до слідчого, ні в місцевому суді, з клопотанням про призначення йому захисника за рахунок держави.

Крім того, у даному кримінальному провадженні залучення захисника в обов`язковому порядку - не вимагається, оскільки відсутні випадки, визначені ст.52 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4