Справа №127/3076/20
Провадження №1-кс/127/2827/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на бездіяльність заступника начальника ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 , зобов`язання визнати потерпілими у кримінальному провадженні № 0004807 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та внесення відомостей до ЄРДР про злочин,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 , зобов`язання визнати потерпілими у кримінальному провадженні № 0004807 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та внесення відомостей до ЄРДР про злочин.

Скаргу мотивовано тим, що Вінницьким відділом поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004807. 04.07.2016 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись із заявою в порядку ст. 60 КПК України до начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 та просили внести відомості до ЄРДР за ст. 190 ч.4 та ст. 135 КК України, визнати їх потерпілими та провести ряд слідчих та процесуальних дій. Проте, начальник слідчого відділу ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 до теперішнього часу не визнав заявників потерпілими та не оголосив підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вчинили злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КПК України. Таким чином, начальник слідчого відділу ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 вчиняє бездіяльність з проявом службової недбалості, а тому адвокат ОСОБА_3 просив: визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 у допущеній бездіяльності по розслідувані кримінальної справи №0004807; Зобов`язати заступника начальника Вінницького слідчого відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 визнати в кримінальному провадженні №0004807 ОСОБА_6 та інваліда першої групи по зору ОСОБА_5 потерпілими у відповідності з вимогами поданої ними заяви від 04 липня 2016 року №1817; Зобов`язати заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0004807 відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР відповідні дані за поданою заявою ОСОБА_5 від 04 липня 2016 року за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст. 190 КК України та розпочати негайне розслідування; Пред`явити винним особам підозру та направити справу до суду.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що скарга являється необґрунтованою, а тому просив відмовити у її задоволені.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя звертає увагу на ч. 1 ст. 303 КПК України, якою визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.03.2020 у справі №127/3076/20 встановлено, що адвокат ОСОБА_3 у скарзі оскаржує бездіяльність заступника начальника Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до ЄРДР, що визначено п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, а також рішення про відмову у визнання потерпілим, згідно п.5 ч.1 ст. 303 КПК України.
Таким чином, враховуючи вищевказануухвалу апеляційного суду, слідчий суддя розглядує скаргу лише в межах питань, які ставить у скарзі адвокат ОСОБА_3 , що визначені ч.1 ст. 303 КПК України, тобто відносно бездіяльності заступника начальника Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до ЄРДР по заяві ОСОБА_5 від 04.07.2016 та щодо відмови у визнанні ОСОБА_5 та його доньки потерпілими, згідно п.5 ч.1 ст. 303 КПК України.
Щодо оскарження адвокатом ОСОБА_3 бездіяльності начальника слідчого відділу Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 в частині невнесення відомостей до ЄРДР по заяві 04 липня 2016 року слідчий суддя зазначає наступне.
04.07.2016 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись із заявою в порядку ст. 60 КПК України до начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 та просили внести відомості до ЄРДР за ст. 190 ч.4 та ст. 135 КК України.

Тобто зі змісту вищевказаної заяви вбачається, що вона була адресована начальнику Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , а не начальнику слідчого відділу Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 .. Крім того, до скарги не було долучено жодних відомостей про те, що ОСОБА_7 передавалась дана заява для розгляду та вжиття відповідних заходів. При цьому, відсутні будь які відомості, що ОСОБА_7 взагалі на той час здійснював повноваження начальника слідчого відділу.
Отже, вимога адвоката ОСОБА_3 про визнання бездіяльності начальника слідчого відділу Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 в частині невнесення відомостей до ЄРДР по заяві 04 липня 2016 року є безпідставною.
Щодо оскарження адвокатом ОСОБА_3 відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0004807, згідно п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, слід зазначити наступне.
В судовому засіданні встановлено, що Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0004807 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частиною 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, вищевказана норма визначає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Виключно за наявності підстав, передбачених у ч. 5 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому, особа, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення вручити потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, що фактично підтверджує статус особи і дана норма є імпереативною, а її невиконання свідчить про бездіяльність відповідної посадової особи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не виносилась постанова про відмову у визнанні потерпілим заявника. Однак в матеріалах провадження відсутня розписка ОСОБА_5 про вручення йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, що свідчить про недотримання слідчим вимог закону під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004807.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що відомості зазначені в скарзі адвоката ОСОБА_3 , в частині визнання потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є обґрунтованими, а тому скарга в даній частині підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370,372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004807 визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілими у кримінальному провадженні №0004807 від 21.07.2015 року вручивши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя