Єдиний унікальний номер судової справи 201/4486/20
Номер провадження 1-кс/201/1736/2020
УХВАЛА
Іменем України

25 травня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000936, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2020р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000936, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що 07.05.2020р. слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у заявника вилучено автомобіль марки Mazda-6, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір сірий, про що складено протокол огляду транспортного засобу. Арешт на вилучений автомобіль не накладався у порядку ст.ст. 170 173 КПУ України, тому вилучене майно негайно повертається особі, у якої воно вилучене.

З урахуванням викладеного, просив зобов`язати уповноважено особу Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області повернути автомобіль марки Mazda-6, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також визнати незаконними дії слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 та притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Представник заявника адвокат ОСОБА_5 (діє на підставі ордеру від 18.05.2020р.) 20.05.2020р. в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі, просив вимоги задовольнити.

Слідчий в судове засідання, у наданій 20.05.2020р. заяві просив розглядати скаргу без його участі, через канцелярію суду надав матеріали кримінального провадження № 0000963, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Неявка прокурора, слідчого не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000963, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

08.05.2020р. (до внесення відомостей до ЄРДР) здійснено огляд транспортного засобу слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за результатами якого у заявника ОСОБА_3 вилучено автомобіль марки Mazda-6, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір сірий, VIN НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, про що складено протокол огляду транспортного засобу від 08.05.2019р.

Постановою слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 09.05.2020р. вищевказаний автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , в якому зазначено VIN НОМЕР_2 , країна походження Польща.

12.05.2020р. (вх. № 15841/20) слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим прокурором клопотанням про арешт автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2020р. по справі № 201/4299/20 у задоволенні клопотання відмовлено.

Варто окремо відзначити стосовно постанови про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні від 09.05.2020р. Майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених у ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений у тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Предметом злочину, кваліфікованого за ч. 4 ст. 358 КК України, є: посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором тощо, іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

Об`єктивна сторона злочину виражається у формі використання завідомо підробленого документа.

Як видно зі тексту постанови слідчого про визнання автомобіля речовим доказом від 09.05.2019р. слідчий посилається на те, що при огляді автомобіля виявлено невідповідність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановленому зразку, а також сліди механічного втручання у він-код на автомобілі.

Як будо вказано, згідно зі ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, у постанові не мотивовано яким чином саме вилучений автомобіль відіграє роль речового доказу у кримінальному провадженні, яке кваліфіковане як «використання завідомо підробленого документа».
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як встановлено, вилучений під час обшуку автомобіль нині не арештований, але знаходиться у розпорядженні органу досудового розслідування.

Постановами слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 09.05.2020р. призначено проведення судової технічної експертизи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та проведення експертизи самого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З аналізу норм ст.ст. 93, 100, 167, 170-174, 233, ч. 7 ст. 236, 245, КПК України вбачається, що призначення експертизи і направлення на її дослідження тимчасово вилученого майна, щодо якого ще не вирішене питання про його арешт, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону. Так, тимчасово вилучене майно не може відігравати роль речового доказу, якщо воно не долучене до матеріалів кримінального провадження внаслідок проведення заходів забезпечення кримінального провадження (арешту) або в результаті слідчих (розшукових) дій (обшуку). З цього слідує, що на експертизу можуть бути направлені лише ті докази, які отримані стороною обвинувачення в установленому законом порядку і долучених до матеріалів кримінального провадження.

Як було установлено, експертиза призначена слідчим 09.05.2020р., коли майно вважалося тимчасово вилученим, і в подальшому арешт слідчим суддею не був накладений. Отже, не чекаючи рішення суду про накладення арешту на майно та перехід такого майна в статус речових доказів, слідчим використане майно для проведення експертизи. При тому, що всі дії щодо тимчасово вилученого майна повинні відбуватися лише після набрання майном статусу речового доказу і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В іншому випадку орган слідчий, прокурор зобов`язаний його повернути таке майно на підставі ст. 169 КПК України. Так, згідно з указаною нормою, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як встановлено слідчим суддею, автомобіль щодо якого ставиться питання про повернення не може бути долучений до матеріалів кримінального провадження як доказ, оскільки він є тимчасово вилученим майном, адже питання про арешт цього майна не вирішено, станом на день розгляду скарги у накладенні арешту на вилучене майно слідчому відмовлено.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що вилучене майна не може бути доказом - предметом, за допомогою якого здійснено фіксацію відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, тому воно має бути повернуте заявникові.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання слідчого або іншу уповноваженої особи Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області повернути заявникові ОСОБА_3 автомобіль марки Mazda-6, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , вилучений під час огляду 08.05.2020р.

Вимоги про визнати незаконними дії слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 не конкретизовані в частині того, яке саме дії слід визнати незаконними, а притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності не відноситься до компетенції слідчого судді, у зв`язку із чим вимоги скарги у цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167-169, 172, 309, 372, 376, 535 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000936, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області або іншу уповноважену особу, яка здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000936, внесеного до ЄРДР 09.05.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, негайно повернути ОСОБА_3 вилучений 08.05.2020р. під час огляду автомобіль марки Mazda-6, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1