ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 668/3555/15-к Номер провадження 11-кп/819/327/20 Головуюча в 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду виділені матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2020 року, якою
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсона, громадянину України, з середньою загальною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено дію строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2020 року, включно
Ухвалою вищевказаного суду від 14 січня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , задоволено, продовжено відносно нього дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2020 року, включно
Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою йому обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Також, апелянт зазначає, про необґрунтованість наведених прокурором та зазначених судом ризиків, та відсутність доказів щодо вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , слідчий суддя цілком слушно виходив із того, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину середньої тяжкості, санкція статті найтяжчого з яких, передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, є особою раніше неодноразово судимою, що вказує на стійкість його злочинних намірів та небажання стати на шлях виправлення, відомості про його офіційне працевлаштування та одруження відсутні, проживає не за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ризики, які мали місце мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Не гарантуються на вимогах КПК і доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки, на цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_10 визначено на стадії досудового розслідування.
Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , які були надані суду на час розгляду ним клопотання про продовження дії запобіжного заходу, були досліджені судом та покладені в основу прийнято процесуального рішення. Відомості про офіційне працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_8 наявність у нього сім`ї, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надавались.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений обвинуваченому з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2019 року, якою йому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13