ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000085 від 01.04.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.125 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2800 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000 гривень та 10000 гривень за правову допомогу. В задоволенні інших вимог відмовлено.
Вирішено долю речового доказу у кримінальному провадженні
_______________________________________________________________
ЄУНСС: 720/1168/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-кп/822/187/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.125 КК України

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Свої доводи обґрунтовує тим, що вирок районного суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та закону України про кримінальну відповідальність.
Стверджує, що у діях ОСОБА_6 не було умислу заподіяти потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а тому відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Оскільки заподіяння легких тілесних ушкоджень з необережності не є кримінально караним діянням, просить апеляційний суд закрити кримінальне провадження.
На апеляційну скаргу захисника представник потерпілого ОСОБА_9 та прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_11 подали заперечення, в яких просять залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, наводячи власні доводи.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 31 березня 2019 року біля 01 години 40 хвилин, знаходячись по вул.Горіхова в м.Новоселиця Чернівецької області перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із раніше виниклими неприязними відносинами із ОСОБА_8 , переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, взявши до руки керамічну цеглу, кинув її у ліве переднє бокове водійське вікно автомобіля марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому, пошкодивши вікно, влучив нею в область голови ОСОБА_8 . Внаслідок цього останній отримав тілесні ушкодження у виді садна м`яких тканин тім`яної ділянки голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілого заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін вирок районного суду.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.
Незважаючи на невизнання винуватості, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується доказами, які були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції, зокрема:
-допитом потерпілого ОСОБА_8 , який в суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що 31.03.2010 року він перебував у своєму автомобілі з неповнолітньою донькою, збирався їхати до м.Чернівці, оскільки йому зателефонувала матір, у якої погіршився стан здоров`я. Розвернувши автомобіль, він побачив, як на зустріч йому йшла особа з ознаками алкогольного сп`яніння. Коли особа підійшла на відстань одного метра до машини, він побачив, що це ОСОБА_6 , який кинув у нього цеглу, що влучила у водійське вікно, розбила йому голову, відлетіла в панель автомобіля, а звідти доньці під ноги. Після цього ОСОБА_6 йому сказав «ти больше не жилец»;
-допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , яка повністю підтвердила показання потерпілого, та вказала, що до удару обвинувачений до землі не нахилявся;
-допитом свідка ОСОБА_13 , яка вказала, що є матір`ю ОСОБА_6 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були неприязні стосунки, спричинені розлученням ОСОБА_8 з її донькою;
-допитом свідка ОСОБА_14 , яка працює психологом та була присутня під час допиту неповнолітньої ОСОБА_12 . Вказала, що ознак брехні неповнолітня не проявляла, намагалася пригадати кожну деталь обставин справи, при слідчому експерименті та в суді першої інстанції надавала аналогічні показання;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ;
-протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 31.03.2019 року;
-висновком судово-медичної експертизи №51екс-Н від 16.04.2019 року, в якому встановлено вид та тяжкість тілесних ушкоджень, нанесених потерпілому ОСОБА_8 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_12 та відеозаписом до нього від 08.05.2019 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 та відеозаписом до нього від 08.05.2019 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 та відеозаписом до нього від 29.05.2019 року, чим встановлено ініціативу обвинуваченого щодо розмови з потерпілим;
-оглянутим у судовому засіданні речовим доказом цеглою темно-червоного кольору з дірками розміром 12х9х24,5 см, а також уламками від неї розмірами приблизно 2х3 см та 6х2х3 см.
Дані докази є послідовними та взаємоузгодженими, що виключає сумніви у їх достовірності, узгоджуються з показаннями потерпілого.
Посилання сторони захисту на відсутність у діях ОСОБА_6 умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає цілком спростованими у ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції вказав, що цілеспрямовано йшов до потерпілого ОСОБА_8 на розмову з приводу повернення йому коштів.
Крім того, судом встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим склалися неприязні відносини після розірвання шлюбу ОСОБА_8 з ОСОБА_15 .
Також, судом першої інстанції встановлено з показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 , що ОСОБА_6 з моменту з`явлення у їхньому полі зору не нахилявся до землі, що свідчить про те, що обвинувачений заздалегідь підготував цеглину, яка стала знаряддям заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
Районним судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілеспрямовано, з відстані одного метра, кинув цеглину в скло водійських дверей автомобіля, який зупинився, усвідомлюючи, що за кермом перебував потерпілий, що виключає ймовірність необережності при заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Колегія суддів також звертає увагу на те, що потерпілий і свідок ОСОБА_12 підтвердили, що після того, як обвинувачений кинув цеглу, він висловив словесну погрозу потерпілому фразою «ти больше не жилец», що також свідчить про умисел при заподіянні тілесних ушкоджень.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України характеризується умисною формою вини, яка може виступати у формі прямого або непрямого умислу.
За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, у діях ОСОБА_6 вбачається форма вини у виді непрямого умислу, оскільки останній з близької відстані кинув цеглину у скло водійських дверей автомобіля, свідомо припускаючи, що внаслідок його дій водію ОСОБА_8 могли бути заподіяні тілесні ушкодження. При цьому, обвинувачений байдуже поставився до наслідків своїх дій, які проявилися у формі завданих тілесних ушкоджень.
Колегія суддів вважає, що оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, районним судом зроблено вірний висновок щодо наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_6 непрямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , та належним чином обґрунтовано його у вироку.
При дослідженні доказів суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, безпосередньо оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обґрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому.
Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Дотримуючись вказаних вимог, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має на утриманні малолітню дитину.
Обставиною, що пом`якшує покарання, судом першої інстанції визнано активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Районним судом враховано також думку потерпілого, який має претензії до обвинуваченого та просив покарати його згідно закону.
За таких обставин, районний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні вирішено у відповідності до ст.ст.127-129 КПК України.
Таким чином, в результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Істотних порушень, які б стали підставою для зміни чи скасування вироку, апелянтом не наведено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3