Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/255/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року, якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,
- захисника ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000258 стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.263, ч.3 ст.187 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 22.01.2020 суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів. по 21 березня 2020 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ризики встановлені ст. 177 КПК України (переховування від суду, можливість впливати на свідків, потерпілих) продовжують існувати, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку за необхідне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки його висновки не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так в своєму клопотання прокурор посилався на можливість ОСОБА_7 переховуватись від суду однак не надав цьому будь-яких доказів. Зазначає, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання і може відбувати домашній арешт, але суд не врахував зазначене, тому вважає, що ухвала суду не ґрунтується на належних доказах, а перелічені судом доводи щодо продовження дії запобіжного заходу жодним доказом не підтверджені.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та тяжкого злочину. Обвинувачений ОСОБА_7 одружений, офіційно не працевлаштований, особистих доходів для проживання не має, є громадянином Грузії, на території України проживає нетривалий час. Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в Кіровському районному суді в Кіровоградській області розглядається кримінальне провадження за ст.ст. 185 ч.3 , 187 ч.4 КК України, розгляд справи не завершений.
Судова колегія суду першої інстанції дійшла висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачені можуть перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, апеляційний суд не вбачає.
Вказані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається захисник, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 21 березня 2020 року включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4