09.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/6270/18
Провадження №1-кп/205/453/19
Єд.унік.№205/6270/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001871 від 18 липня 2018 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, раніше неодноразово засудженого: 13.03.2000 року Долгінцевським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.143 ч.2, 141 ч.2, 140 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; 05.07.2000 року Долгінцевським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.143 ч.2, 140 ч.2, 140 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; 01.11.2005 року Долгінцевським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 26.02.2008 року Долгінцевським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 06.07.2011 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 20.10.2016 року Терновським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 23.02.2017 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 18.05.2017 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3, 190 ч.2 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільненого 08 червня 2018 року умовно-достроково на 10 місяців 1 день; не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, раніше неодноразово засудженого: 14.12.2006 року Дніпропетровським апеляційним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 30.06.2009 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; 01.09.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, звільненого 25 червня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будучи раніше засудженими за ст.185 ч.2 КК України та вчиняючи злочин повторно, 18 липня 2018 року, близько 12 години 45 хвилин, перебували у дворі буд. АДРЕСА_4 , де побачили потерпілого ОСОБА_6 , після чого вступили між собою у попередню змову на заволодіння його майном шляхом вимагання. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в той же день, перебуваючи у зазначеному місці, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 та під час спілкування з останнім, повідомили йому, що він є особою, яка вчиняє крадіжки з автомобілів в районі пр.І.Мазепи, в м.Дніпро, після чого, діючи із корисливих міркувань, погрожуючи застосуванням насильства, почали вимагати у нього грошові кошти в сумі 500 грн. за те, що вони не викриють його працівникам правоохоронних органів, тобто за нерозголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці. Потерпілий ОСОБА_6 , у відповідь на вимоги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про передачу грошових коштів, повідомив, що не має при собі зазначеної суми, але для отримання зазначеної суми необхідно проїхати за місцем роботи його матері, після чого, в якості залогу, надав обвинуваченим свій рюкзак та мобільний телефон «Нокіа 220». Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_8 , пройшов на зупинку громадського транспорту по пл.Старомостовій, в м.Дніпро, де залишився з речами потерпілого, в той час як ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_6 , поїхав за місцем роботи матері останнього ОСОБА_9 , за адресою: м.Дніпро, вул.8-го Березня. Після прибуття за зазначеною адресою та спілкування з матір`ю, остання повідомила обвинуваченому ОСОБА_8 , що грошові кошти знаходяться у неї на пл.Старомостовій, в м.Дніпро, після чого, під час поїздки у громадському транспорті до пл.Старомостової, викликала співробітників поліції по лінії «102», які затримали обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своєї провини не визнали та пояснили суду, що 18 липня 2018 року, близько 12 години 45 хвилин, вони перебували у дворі буд. АДРЕСА_4 , де побачили потерпілого ОСОБА_6 , якого тримав ОСОБА_10 та щось йому пояснював. З метою з`ясувати у чому справа, вони підійшли до зазначених осіб та під час розмови, ОСОБА_10 пояснив, що потерпілий та ще одна особа, яка зникла, намагалися вчинити крадіжку з автомобіля, який був припаркований у дворі. Після того, як ОСОБА_10 пішов, вони з потерпілим ОСОБА_6 залишилися у дворі та під час спілкування, потерпілий сам запропонував їм 200 грн. за те, щоб вони не передавали його працівникам поліції, на що вони погодились. Після цього, для отримання грошових коштів, ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_6 направились на громадському транспорті за місцем роботи матері потерпілого, а ОСОБА_7 , з речами потерпілого, залишився на зупинці громадського транспорту по пл.Старомостовій. Коли ОСОБА_8 , разом з потерпілим та його матір`ю повертались на громадському транспорті та зупинились на пл.Старомостовій, їх із ОСОБА_7 затримали працівники поліції. При цьому, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснили суду, що не погрожували потерпілому ОСОБА_6 та грошові кошти не вимагали.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 18 липня 2018 року, близько 12 години 45 хвилин, він, разом зі своїм знайомим, знаходились у дворі буд. АДРЕСА_4 , де до них підійшов ОСОБА_10 , який став цікавитися метою їх знаходження у дворі будинку, після чого його знайомий зник. В цей момент до них з ОСОБА_10 підійшли обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , після чого, після короткої розмови ОСОБА_10 пішов, а вони залишились у зазначеному дворі. Під час подальшого спілкування, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомили йому, що знають про його нібито причетність до крадіжок з автомобілів, після чого, погрожуючи йому побиттям, стали вимагати від нього грошові кошти в сумі 500 грн. за те, що не віддадуть його працівникам поліції. Після цього він, разом з ОСОБА_8 поїхали за місцем роботи його матері ОСОБА_9 , для того, щоб взяти гроші, а ОСОБА_7 залишився з його речами, які вони у нього забрали, на пл.Старомостовій. Коли вони приїхали до його матері, він розповів їй про те що з нього вимагають гроші, після чого вони всі разом поїхали на пл.Старомостову та по дорозі його мати викликала працівників поліції, які в подальшому затримали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Зазначені обставини в судовому засіданні повністю підтвердила свідок ОСОБА_9 , пояснивши суду, що дійсно 18 липня 2018 року, до неї на роботу приїхав її син потерпілий ОСОБА_6 , разом з обвинуваченим ОСОБА_8 , при цьому її син повідомив, що з нього вимагають грошові кошти. Після цього вони втрьох поїхали на пл.Старомостову, нібито за грошима, а вона, в той момент коли вони їхали у громадському транспорті, подзвонила в поліцію, які в подальшому і затримала обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 18 липня 2018 року, близько 13 години, він побачив у дворі буд. АДРЕСА_4 , потерпілого ОСОБА_6 та ще одного хлопця, які підозріло себе поводили, у зв`язку з чим він підійшов до них, поцікавився, що вони роблять у дворі та попросив піти з двору, оскільки раніше у них у дворі вчинялися крадіжки з автомобілів. В той момент, коли він розмовляв з потерпілим, а другий хлопець втік, до них підійшли обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які забрали у потерпілого рюкзак та сказали, що залишаться з потерпілим, після чого він пішов. Через деякий час від потерпілого ОСОБА_6 йому стало відомо, що обвинувачені вимагали з нього гроші.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду підтвердили, що 18 липня 2018 року, близько 14 години, на лінію «102» було отримано виклик з приводу заволодіння майном, а також прикмети однієї з осіб, які заволоділи майном, яка знаходиться на вул.Вокзальній. Прибувши на місце, вони виявили обвинуваченого ОСОБА_7 , у якого знаходився рюкзак з речами та документами на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , при цьому, обвинувачений на їх питання не зміг пояснити походження зазначених речей. Через деякий час під`їхало маршрутне таксі, з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 , після чого обвинувачені були затримані.

Таким чином, на думку суду, зазначені вище показання потерпілого ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , повністю спростовують показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що гроші у потерпілого вони не вимагали, а потерпілий сам їх запропонував. Крім того, зазначені показання можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони є належними та допустимими, доповнюють один одного та знаходяться у взаємозв`язку з іншими доказами, добутими під час досудового слідства, а саме: протоколом вилучення у обвинувачених речей від 18 липня 2018 року (а.с.9), які згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання (а.с.15), були впізнані потерпілим ОСОБА_6 як належне йому майно, яке у нього забрали обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 18 липня 2018 року (а.с.18), а також долученими до справи речовими доказами, якими визнані: рюкзак чорного кольору, в якому знаходилось чорна спортивна сумка, кредитний договір №81264, ІНН та поспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , автомобільні свічки, викрутка, навушники, USB-шнур, металеві ключі, робоча форма та мобільний телефон «Нокиа 22» (а.с.16).

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинувачених за ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та розголошенні відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинувачених кожного із обвинувачених, які раніше неодноразово засуджені, характеризуються посередньо, страждають низкою тяжких захворювань.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , згідно з вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року був засуджений за ст.185 ч.3, 190 ч.2 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення та звільнившись 08 червня 2018 року умовно-достроково на 10 місяців 01 день, в період умовно-дострокового звільнення вчинив новий злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з 18 липня 2018 року.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_8 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки та шість місяців.

Строк покарання ОСОБА_7 відраховувати з 18 липня 2018 року.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_7 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: рюкзак чорного кольору, в якому знаходилось чорна спортивна сумка, кредитний договір №81264, ІНН та поспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , автомобільні свічки, викрутка, навушники, USB-шнур, металеві ключі, робоча форма та мобільний телефон «Нокиа 22» - залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1