У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2020 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суд Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
представника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2020 ОСОБА_3 звернулась до цього суду із скаргою, в якій просила внести відомості до ЄРДР. Відкрити кримінальне провадження за зловживання службовим становищем, скоєно групою осіб. Оголосити підозру в скоєнні злочину колегії суддів Верховного Суду за винесення завідомо неправосудного рішення та зловживання службовим становищем. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Повернути справу про відшкодування майнової шкоди на новий розгляд. Змінити склад колегії суддів.
Підстави звернення.
Верховним Судом винесено ухвалу 27.06.2019 і 28.11.2019. На думку заявниці, колегією суддів Верховного Суду порушено норми цивільно-процесуального права. Оскільки при розгляді справи Верховним Судом потерпілих до суду не викликали. Вважає рішення верховного суду завідомо неправосудними. По даному факту вона 08.01.2020 звернулась до Жмеринського відділу національної поліції про внесення відомостей до ЄРДР. Однак відомості не внесли.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу просила задовольнити.
Представник Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 висловив позицію, що в задоволенні скарги слід відмовити. Надав суду для перевірки матеріали №137/209 за скаргою ОСОБА_3 .

Слідчим суддею встановлено.
08.01.2020 ОСОБА_3 звернулась до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій і з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно суддів Верховного Суду, оскільки вважає ухвалу від 27.06.2019 та постанову від 28.11.2019 у справі №130/565/19 ухвалені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, завідомо неправосудними.
Як вбачається із матеріалів перевірки звернення №137/209, заява ОСОБА_3 розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_5 29.01.2020 за Вих. №1275/212/01-2020 надано відповідь про відсутність повноважень у поліції на оцінку судових рішень та підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Мотиви суду.
Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. А також ч.1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони при досудовому розслідуванні.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Аналізуючи норми ст.ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.
При вирішенні скарги ОСОБА_3 беруться до уваги правові позиції Верховного суду України викладені у листі від 26.06.2013 року № 20-1448/0/8-13, де зазначено, що намагання здійснити перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.
На переконання Верховного суду України, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі, шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.
Зазначена правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2008 року. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів, щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв за таким предметом.
Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення гарантій незалежності суддів», від 05.06.2012 обмежено право органів прокуратури ініціювати розгляд питань, щодо притягнення суддів до відповідальності. Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.
Також взято до уваги висновок судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства», від 01.07.2013, де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади», № 8 від 13.06.2007, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
З огляду на вищенаведене і з урахуванням того, що скаржник не погоджується судовими рішеннями ухваленими Верховним Судом розгляду справи № 130/565/19 та просить внести відомості до ЄРДР за цим фактом, не зазначає у своїй заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, а також самостійно робить висновки про неправосудність судового рішення за відсутності відповідних повноважень, тому не вбачається порушення закону та підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення про які вказує ОСОБА_3 у своїй скарзі.
Також слідчий суддя звертає увагу на правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З урахуванням викладеного вище, підстави для зобов`язання компетентних посадових осіб Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно судді Верховного Суду, відсутні.
Разом з тим, при відмові у задоволенні скарги ОСОБА_3 суд звертає увагу також на те, що відповідно до ст. 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Відповідно до статті 48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.
Керуючись ст.ст. 303, 306 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно суддів Верховного Суду від 08.01.2020 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1