КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня2019 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.11.1995 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 19.12.1997 року Ленінградським районним судом м. Києва за ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 16.05.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду 20 липня 2017 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 прийшли до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де в квартирі разом розпивали спиртні напої. Під час спільного розлиття спиртних напоїв ОСОБА_9 почав дорікати ОСОБА_6 , нібито останній привласнив собі більшу частину грошових коштів, які вони разом отримали за виконану роботу, з даного приводу між ними виникла сварка, що переросла в бійку.
В ході бійки ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 , який сидів в кріслі в житловій кімнаті будинку, та наніс йому три удари кулаком руки по тулубу. Після чого ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_9 схопив у праву руку ніж зі стільчика, який знаходився по середині кімнати, в свою чергу ОСОБА_6 , розлютившись на ОСОБА_9 , схопив сокиру, яка знаходилася на землі поряд з кріслом, підійшов до ОСОБА_9 , який стояв поряд з диваном в житловій кімнаті вищевказаної квартири, та наніс сокирою один удар по голові ОСОБА_9 . Від удару останній впав на диван, при цьому ніж, якого тримав ОСОБА_9 , з руки випав на підлогу. Від удару обух від сокири відлетів за диван, а топорище від сокири ОСОБА_6 кинув на підлогу.
Після чого, ОСОБА_9 піднявся з дивану та продовжував сварку, хотів наблизитися до ОСОБА_6 , однак ОСОБА_6 схопив із підлоги ніж, та, тримаючи його у правій руці, діючи протиправно з прямим умислом, маючи на меті заподіяння смерті ОСОБА_9 , з мотивів помсти за образи та інші обвинувачення з боку останнього, умисно наніс йому ножем одну різану рану шиї зліва та правою рукою штовхнув його на диван. В свою чергу ОСОБА_9 намагався піднятися з дивану, а ОСОБА_6 схопив топорище від сокири із підлоги та тримаючи його за краї обома руками надавив на шию ОСОБА_9 , таким чином не дав встати ОСОБА_9 з дивану.
Згідно з висновком експерта № 8/88 від 26.07.2017 року, тілесні ушкодження отриманні ОСОБА_9 , а саме механічна асфіксія внаслідок здавлення шиї, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, рана шиї і крововилив лоба мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї.
Після чого, ОСОБА_6 тіло ОСОБА_9 накрив рушником, вийшов з квартири, при цьому зачинив вхідні двері із зовнішньої сторони на навісний замок, ключем якого взяв на тумбі в коридорі, та направився до знайомого ОСОБА_10 , де продовжив розпивати спиртні напої.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просить змінити вирок в частині пом`якшення призначеного покарання.

При цьому апелянт, посилаючись на те, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, вказує, що суд призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає зазначеним критеріям та є явно несправедливим внаслідок суворості.
Захисник зазначає, що ОСОБА_6 визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, до того ж активно сприяв розкриттю злочину та ніяких перешкод при проведенні досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи не робив, проте всі ці обставини не були взяті до уваги судом при призначені покарання.

Тому апелянт вважає вирок в частині призначеного покарання суворим та таким, що не відповідає особі підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій в апеляції захисника не заперечуються.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість.
Суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а обставиною, що обтяжує покарання визнав вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Посилання в апеляції захисника на те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв розкриттю злочину є безпідставним, оскільки не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Так, після оголошення обвинувального акту ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, проте у процесі надання показань суду заявив, що він не хотів вбивати потерпілого, а лише захищався від дій останнього.
Така позиція обвинуваченого ОСОБА_6 була розцінена судом як фактичне невизнання винуватості, про що суду зазначив у вироку.
В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про щире каяття обвинуваченого та про сприяння розкриттю злочину.
Згідно з встановленими обставинами провадження після настання смерті потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , накрив тіло потерпілого рушником, замкнув квартиру на навісний замок та пішов до свого знайомого ОСОБА_10 , де продовжував вживати спиртні напої.
З показань свідка ОСОБА_11 убачається, що вона зустрічалась з ОСОБА_6 наступного дня після 19.07.2017 року і обвинувачений запитував у неї, чи не бачила вона ОСОБА_9 та при цьому повідомив, що ОСОБА_9 пішов за сигаретами і більше не приходив. Через один день свідок знову зустріла ОСОБА_6 , який сказав, що у ОСОБА_9 на дверях висить замок і він його не бачив. Пізніше свідок з сусідом ОСОБА_12 проходячи повз будинок, де проживав ОСОБА_9 , відчула неприємний запах та побачила відкрите вікно. Коли вони підійшли до вікна, то побачили багато великих мух та ОСОБА_9 , який лежав біля вікна, після чого була викликана поліція.
Отже, згідно з встановленими обставинами провадження ОСОБА_6 не тільки не сприяв розкриттю злочину, а й намагався приховати злочин, а тому посилання захисника на те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд мав врахувати його активне сприяння у розкритті злочину є безпідставним.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив обвинуваченому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3405/2019 Категорія КК: ч. 1 ст. 115

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1