Справа №639/6111/19
Провадження №1-кп/639/516/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 16.03.2019 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зволін Чехословацької Республіки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 14.02.2019 року приблизно о 13 годині знаходилась в коридорі на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 , де стала ініціатором сварки на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин зі своєю сусідкою ОСОБА_6 .
Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел, ОСОБА_3 спочатку, проявляючи агресію, застосовуючи фізичне насилля, несподівано для ОСОБА_6 схопила її руками за волосся та потягнула на себе, від чого вони удвох впали на підлогу.
Надалі ОСОБА_3 , перебуваючи в положенні лежачи на підлозі, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи настання можливих наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , яка теж перебувала у положенні лежачи на підлозі, діючи умисно, нігтями пальців рук почала дряпати обличчя в ділянці носу, брів, лоба, а також в ділянці задньої поверхні плеча та в ділянці правої пахви. Потім ОСОБА_3 , бажаючи досягти свого злочинного задуму, застосовуючи фізичну силу, нанесла декілька ударів руками в ділянку спини потерпілої.
Після цього ОСОБА_3 припинила свої протиправні насильницькі дії щодо ОСОБА_6 , так як очевидці зазначених подій втрутились в дану подію.
В результаті злочинного діяння ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження:
- синці по задній поверхні правого плеча на рівні середньої третини, в правій пахвовій ямці;
- садна в лобній ділянці по умовно-середній лінії, на верхній повіці правого ока біля внутрішнього кута, на правій брові на рівні середньої третини, на спинці носа на рівні верхньої третини, в міжбрівних ділянках, на правій молочній залозі в ділянці верхньо-зовнішнього квадранта, в правій пахвовій ямці, по задній поверхні правого плеча на рівні середньої третини, на її передній поверхні в нижній третині, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, по лінії лопатки в проекції 6-7 ребер, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-1039/2019 від 29.08.2019 року.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнала повністю, оскільки вона не спричиняла будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , при цьому сама діяла в межах необхідної оборони від неправомірних дій потерпілої ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання, що 14.02.2019 року у денний час вона виходила із квартири разом із матір`ю, ОСОБА_8 , щоб забрати свою дитину зі школи. В приміщенні їх коридору у неї на побутовому ґрунті стався конфлікт із сусідкою ОСОБА_6 . Під час конфлікту ОСОБА_6 почала кричати на ОСОБА_3 , виражалась на неї нецензурною лайкою та почала підходити до неї, вона відштовхнула ОСОБА_6 від себе. Після цього ОСОБА_6 підійшла до неї та нанесла один удар долонею правої руки в обличчя в область ока, від якого вона пошатнулась та обперлась об стіну. Надалі ОСОБА_6 схватила ОСОБА_3 за волосся, після чого ОСОБА_3 також схватила ОСОБА_6 за волосся, з метою самооборони. ОСОБА_6 потягнула її на себе та вони вдвох впали на підлогу. Потерпіла ОСОБА_6 знаходилась зверху ОСОБА_3 та тріпала її за волосся. Весь цей конфлікт відбувався приблизно 2-3 хвилини. Після цього із сусідньої квартири вийшли хлопці та розняли їх. Ніяких ударів чи подряпин потерпілій ОСОБА_6 вона не спричиняла, тілесних ушкоджень ні на обличчі, ні на тілі потерпілої вона не бачила. Приблизно через 1 годину на місце прибули працівники поліції, яким вона написала письмову заяву за фактом неправомірних дій сусідки ОСОБА_6 . З приводу спричинення їй тілесних ушкоджень до медичних закладів вона не зверталась та судово-медичну експертизу не проходила.

Захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання у кримінальному провадженні доказів недопустимими з наступних підстав:

1) непослідовність у діях правоохоронних органів, однобоке ставлення до ситуації, що мала місце та ігнорування вчиненого злочину гр. ОСОБА_6 ;

2) в порушення ч. 7 ст. 223 КПК України до проведення слідчого експерименту залучено як статиста особу, яка є заінтересованою особою у результатах кримінального провадження, а саме: інспектора Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , оскільки раніше вказана посадова особа в рапорті ініціювала питання про реєстрацію відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань;

3) висновки експерта ґрунтуються на доказах, що були отримані з порушенням встановленого законом порядку. На дослідження експерту було надано висновок фахівця №192-2019 від 14.02.2019 та інші матеріали кримінального провадження, які не містили будь-яких фотографій потерпілої чи її травм. Під час проведення експертизи експертом не оглядалась потерпіла до проведення досліджень. Крім цього, не зрозуміло, яким чином експертом встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень у громадянки ОСОБА_6 . У висновку вбачається невідповідність висновків питанням, поставленим на вирішення експерта в ухвалі слідчого судді. Висновки експертиз ґрунтуються на доказах, що були отримані з порушенням встановленого законом порядку, тому вказані докази не можуть визнаватись допустимими;

4) одержання фактичних даних висновку з питань судово-медичної експертизи №192-2019 від 14.02.2019 з порушенням встановленого процесуального порядку, оскільки цей висновок видано на підставі заяви громадянки ОСОБА_6 до внесення відомостей до ЄРДР. Право одержати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості тощо, наділений лише слідчий, а не оперативний працівник або будь-яка інша невстановлена особа, і лише в рамках кримінального провадження;

5) грубе порушення вимог КПК України, оскільки кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. В даному випадку, на думку захисника, внесення відомостей до ЄРДР ініціювала не уповноважена особа, а саме: інспектор Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , який не мав права здійснювати дії щодо реєстрації кримінального провадження.

З вищевикладених підстав захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 зазначають про незаконність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та недопустимість отриманих доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просять виправдати обвинувачену ОСОБА_3 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, її винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , які допитані під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . З її сусідкою ОСОБА_3 в неї постійно виникають сварки та конфлікти на побутовому ґрунті, між ними склались неприязні відносини. 14.02.2019 року приблизно о 13 годині вона знаходилась в загальному коридорі, де в неї із ОСОБА_3 знову виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, після чого ОСОБА_6 пішла до своєї кімнати. Через деякий час ОСОБА_6 повернулась до загальної кухні, там перебувала ОСОБА_3 , остання знову почала сварку, під час якої почала нецензурно виражатися щодо ОСОБА_6 та почала її штовхати. У відповідь на це ОСОБА_6 також її штовхнула. Після цього ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_6 долонею по обличчю. ОСОБА_6 розвернулась та почала йти до своєї квартири, однак ОСОБА_3 наздогнала її, схватила за волосся та повалили на підлогу. Коли вони вдвох упали на підлогу та лежали на боку, ОСОБА_3 однією рукою тримала ОСОБА_6 за волосся, іншою рукою нігтями почала дряпати їй обличчя, спину та під пахвою. З метою самозахисту ОСОБА_6 також схватила ОСОБА_3 за волосся, удари їй не наносила та тілесні ушкодження не спричиняла. В цей момент матір обвинуваченої, ОСОБА_8 , яка знаходилась на кухні, вибігла в коридор та почала хватати потерпілу ОСОБА_6 за руки та кричати, щоб вони заспокоїлись. Через незначний проміжок часу в коридор вибігли сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які їх розняли. Коли вони встали з підлоги, ОСОБА_3 штовхнула ОСОБА_6 ногою в грудну клітину. Після цього ОСОБА_6 викликала працівників поліції, яким написала заяву про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила, що в цей же день, після вказаних подій, вона добровільно звернулась до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та пройшла судово-медичне дослідження для визначення ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 надав показання, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , разом із ОСОБА_13 . У них по сусідству мешкають ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . На початку лютого 2019 року, точної дати свідок не пам`ятає, приблизно о 13 годині, перебуваючи у себе в квартирі, він почув словесний конфлікт, який відбувався у загальному коридорі між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_10 почув шум та вийшов у коридор то побачив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 лежали на підлозі у коридорі, обоє лежали на боку та тримали одна одну за волосся. Поруч з ними стояла ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , та намагалась їх заспокоїти. В цей момент в коридор вийшов ОСОБА_13 та вони почали їх рознімати. ОСОБА_10 розняв руки та відтягнув ОСОБА_3 , а ОСОБА_13 відтягував ОСОБА_6 . Матір обвинуваченої ОСОБА_8 намагалась розняти руки ОСОБА_6 . Все це відбувалось протягом 1 хвилини. Після цього конфлікт завершився. ОСОБА_3 була у верхньому одязі та вийшла на вулицю, а ОСОБА_6 була у домашньому одязі та пішла до себе в квартиру. Явних тілесних ушкоджень ні у ОСОБА_3 , ні у потерпілої ОСОБА_6 , свідок не бачив. Приблизно через 30-40 хвилин ОСОБА_6 вийшла на загальну кухню та розповідала їм про цей конфлікт. Що стало причиною цього конфлікту йому не відомо.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала показання, що вона є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_3 , з якою мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із онукою. 14.02.2019 року приблизно о 14 годині вона разом із своєю донькою ОСОБА_3 вийшли із квартири та збирались йти по своїм справам. Коли вони вийшли у загальний коридор, то зустріли там сусідку ОСОБА_6 . Донька звернулась до ОСОБА_6 з питанням, навіщо вона переставила туалет для кішки, який перед цим стояв на кухні. ОСОБА_6 вдарила навідмаш долонею руки її доньку ОСОБА_3 по обличчю. Від несподіванки ОСОБА_3 впала на підлогу, а ОСОБА_6 навалилася на неї, сіла зверху на неї, після чого вони одна одну тримали руками за волосся. На підлозі вони знаходились приблизно 5 хвилин, при цьому удари чи інші тілесні ушкодження одна одній не спричиняли. В цей час із своєї квартири вийшли сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , та підбігли до них. При цьому, ОСОБА_10 відтягував ОСОБА_6 , в свою чергу ОСОБА_13 стояв поруч та спостерігав. Коли їх розтягнули, будь-яких тілесних ушкоджень у своєї доньки ОСОБА_3 вона не бачила. Після цього ОСОБА_3 пішла в школу за своєю донькою, а свідок ОСОБА_8 пішла на роботу.

Щодо показань свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_3 , судом вказані показання оцінюються критично, оскільки вони не узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 , який є незаінтересованою особою у даному кримінальному провадженню.

Так, свідок ОСОБА_10 під час допиту у суді підтвердив, що коли він вийшов в коридор, то ОСОБА_3 та ОСОБА_6 лежали та підлозі на боку, тримали одна одну за волосся руками.
Разом із цим, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала показання про те, що саме ОСОБА_6 ніб-то накинулась на її доньку та коли ОСОБА_3 впала на підлогу, ОСОБА_6 сіла на неї зверху на утримувала її руками за волосся, що прямо суперечить показанням свідка ОСОБА_10 .

Окрім показань допитаних потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, якими підтверджується винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 16 березня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 (к.п. а.с.1-3).

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення зач. 1 ст. 125 КК України розпочато на підставі заяви потерпілої ОСОБА_6 від 14.02.2019, яка надійшла до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та зареєстрована в ЖЄО 15.02.2019 за вх. №2649 (к.п. а.с.10).
В письмові заяві від 14.02.2019 року ОСОБА_6 просила органи Національної поліції вжити заходи до ОСОБА_3 та її матері, які 14.02.2019 близько 13 години за адресою: АДРЕСА_2 , спричинили їй тілесні ушкодження.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень ст.ст. 214, 477 КПК України відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим саме на підставі заяви ОСОБА_6 від 14.02.2019, оригінал заяви долучено до матеріалів кримінального провадження №0000433, при реєстрації кримінального провадження заявником зазначено: ОСОБА_6 (к.п. а.с. 1, 10).
Таким чином, доводи сторони захисту про те, що відомості до ЄРДР внесено не уповноваженою особою та з порушенням вимог КПК України, є необґрунтованими та безпідставними.
Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №192-2019 від 15.02.2019 року підтверджується, що 14.02.2019 о 15 год. 20 хв., тобто безпосередньо після події даного кримінального правопорушення, за зверненням ОСОБА_6 до ХОБСМЕ проведено її судово-медичне обстеження, під час проведення якого в неї встановлено наявність тілесних ушкоджень (к.п. а.с.14-15).
Фактичними даними відображеними в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 25.03.2019 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 надала детальні показання про події, які відбувались 14.02.2019 року о 13 годині в коридорі на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , а також показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень громадянкою ОСОБА_3 (к.п. а.с.23-26).
Висновком судово-медичного експерта №09-880/19 від 17.07.2019 року підтверджується, що у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження:
- синці по задній поверхні правого плеча на рівні середньої третини, в правій пахвовій ямці;
- садна в лобній ділянці по умовно-середній лінії, на верхній повіці правого ока біля внутрішнього кута, на правій брові на рівні середньої третини, на спинці носа на рівні верхньої третини, в міжбрівних ділянках, на правій молочній залозі в ділянці верхньо-зовнішнього квадранта, в правій пахвовій ямці, по задній поверхні правого плеча на рівні середньої третини, на її передній поверхні в нижній третині, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, по лінії лопатки в проекції 6-7 ребер.
Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком саден, які утворились за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані протягом доби до моменту первинного огляду, який проводився 14.02.2019 року. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців.
За ступенем тяжкості: синці, садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження, які були виявлені у гр-ки ОСОБА_6 на голові, а також в ділянці правої молочної залози могли утворитися за обставин, на які вона вказує під час проведення слідчого експерименту від 25.03.2019 року, тобто в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення у неї тілесних ушкоджень (к.п. а.с.31-32).
Крім цього, фактичними даними відображеними в протоколі слідчого експерименту (додаткового) за участю потерпілої ОСОБА_6 від 23.08.2019 року підтверджується, що потерпіла розповіла про обставини подій, а саме: 14.02.2019 близько 13 години її сусідка ОСОБА_3 спричинила їй тілесні ушкодження. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 на статисті вказала, що ОСОБА_15 схопила її за волосся та потягнула, від чого вони вдвох впали на підлогу, після чого ОСОБА_15 пальцями обох рук почала дряпати обличчя в ділянці носу та брів, а також нанесла ушкодження в ділянці лобу. Після чого ОСОБА_15 хапала обома руками та дряпала задню поверхню плеча та хапала в ділянці правої пахви. Також обома руками наносила удари в ділянку лопаток по спині. В цей час ОСОБА_3 порвала футболку, яка була на ОСОБА_6 , хапала її обома руками за праву руку, та нанесла пошкодження в ділянці правої молочної залози (к.п. а.с.39-43).
Судом враховується, що слідчий експеримент проведено слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, слідчий експеримент проводився за участю потерпілої ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОСОБА_16 , у присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
При цьому, присутність під час проведення слідчого експерименту в якості статиста ОСОБА_9 , який є інспектором ЮП Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, жодним чином не впливає на допустимість та достовірність цього доказу, оскільки вимогами ч. 7 ст. 223 КПК України не заборонено залучати до участі в слідчих діях як статистів працівників поліції.
Присутність при проведенні слідчого експерименту судово-медичного експерта ОСОБА_16 , яким в подальшому проведено судово-медичну експертизу у вказаному кримінальному провадженні, не суперечить вимогам ст.ст. 223, 240 КПК України, у зв`язку з чим посилання сторони захисту на ці обставини як на порушення вимог КПК України є необґрунтованими та безпідставними.
Висновком судово-медичного експерта №09-1039/19 від 29.07.2019 року підтверджується, що тілесні ушкодження, які маються у гр. ОСОБА_6 , утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синці - за механізмом удару або удару-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані протягом 1 доби до проведення первинного огляду (14.02.2019), тобто можливо, що у строк вказаний в ухвалі. Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців.
За ступенем тяжкості синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Показання гр. ОСОБА_6 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.08.2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень (к.п. а.с.37-38).
Для проведення зазначеної судово-медичної експертизи експерту слідчим було надано копію протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 23.08.2019 року, що підтверджується супровідним листом слідчого, який отримано експертом 23.08.2019 та відомостями, зазначеними в дослідницькій частині висновку експерта №09-1039/2019 від 29.08.2019 року (к.п. а.с.36, 38).
Висновки судово-медичної експертизи №09-880/19 від 17.07.2019 та №09-1039/2019 від 29.08.2019 містять відомості про те, що експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Показанням обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що 14.02.2019 року вона не спричиняла тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а нібито сама вимушена була захищатись від неправомірних дій потерпілої, суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання не підтверджуються належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду встановлено, що після цих подій ОСОБА_3 за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я не зверталась та судово-медичну експертизу не проходила, що підтверджується листом ХОБСМЕ від 28.08.2019 р. №02-06/1701 (к.п. а.с.61).

Таким чином, показанням обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що потерпіла ОСОБА_6 першою вдарила її в обличчя долонею руки та спричинила ушкодження, не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними чи іншими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, сам по собі факт звернення ОСОБА_3 із заявою до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 14.02.2019 року, яка зареєстрована в ЖЄО за №2603, жодним чином не спростовує факту нанесення нею тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Судом не встановлено будь-яких доказів, які б підтверджували показання ОСОБА_3 про те, що внаслідок цих подій і їй були спричинені тілесні ушкодження, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_6 .

У зв`язку з викладеним, показання обвинуваченої ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та оцінюються судом критично, як такі, що надані з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, є зареєстрованою та має постійне місце проживання (к.п. а.с.54-61).

Згідно з ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винної, відношення обвинуваченої до скоєного, факт повного невизнання вини та відсутність щирого каяття, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , а також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

При цьому, суд вважає неможливими призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, враховуючи відношення обвинуваченої до вчиненого діяння, факт повного невизнання нею своєї вини, відсутності у неї щирого каяття, думку представника потерпілої про необхідність призначення більш суворого виду покарання, а також з урахуванням майнового стану особи та тих обставин, що обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді 160 (ста шестидесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1