Номер провадження: 11-сс/813/150/20
Номер справи місцевого суду: 521/370/20 1-м/521/9/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується питання про екстрадиційний арешт ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2020 року про відмову в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування до ОСОБА_8 , екстрадиційного арешту та застосування відносно вказаної особи домашнього арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування відносно:
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дністровська МССР, громадянина Республіки Молдова та Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; маючого середньо ? спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , має тимчасову посвідку на проживання в Україні дійсної до 06.05.2020 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

екстрадиційного арешту та до останнього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 20:00 до 06:00 наступної доби за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, строком до 11.03.2020 року.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що жодних переконливих доказів, які б спростовували позицію захисту та свідчили б про те, що ОСОБА_8 буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання фактичної передачі (екстрадиції) компетентним органам Російської Федерації матеріали справи не містять та прокурором в судовому засіданні не наведені.
Зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 екстрадиційний арешт з утриманням його в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Зазначає, що слідчим суддею не врахований той факт, що ОСОБА_8 розшукується за вчинення тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі. Також не погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і при цьому посилається на те, що прокурор виконав свій обов`язок відповідно до вимог ст. 584 КПК України із клопотанням про застосування відносно затриманої особи екстрадиційного арешту, яке підтверджується відповідним дорученням Офісу Генерального прокурора від 09.01.2020 року, в якому саме і зазначено про необхідність звернення із таким клопотанням до суду щодо ОСОБА_8 , якщо відсутні обставини, що перешкоджають його видачі. Також не погоджується з твердженням оскаржуваної ухвали про те, що екстрадиційна перевірка проводиться з неналежною сумлінністю, адже доручення на проведення перевірки отримано прокуратурою Одеської області відносно ОСОБА_8 одночасно із запитом про видачу лише 09.01.2020 року, у зв`язку з чим екстрадиційна перевірка тривала лише 2 дні..
Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З матеріалів провадження вбачається, що в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Градениці» 04.12.2019 р. о 16 год. 50 хв., співробітниками ВПС «Біляївка» відповідно до ст. ст. 208, 582 КПК України затриманий ОСОБА_10 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації, що відповідає злочину, передбаченому ч.3 ст. 190 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року.
Підставою для затримання ОСОБА_8 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.
Так, 19.04.2017 р. ОСОБА_8 отримав статус обвинуваченого відповідно до постанови слідчого СУУ ВС по Північно-Західному адміністративному округу ГУ МВС РФ у м. Москві, за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.159 КК РФ (шахрайство). 19.04.2019 року ОСОБА_8 постановою слідчого оголошений в розшук.
30.04.2019 року ОСОБА_8 оголошений в міжнародний розшук.
21.05.2019 року відносно ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити; ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.9 ч.1ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Згідно ч.1ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
У відповідності з положеннями ч.10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя районного суду правильно врахував особу ОСОБА_8 , який прибув до України законним шляхом, на території України до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, проживає в Україні на протязі чотирьох років, за цей період створив сім`ю, має на утриманні дружину та малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дружиною винаймає житло за адресою АДРЕСА_3 , що дає можливість постійного проживання за вказаною адресою, та виконання покладених на нього обов`язків, крім того, має постійну офіційну роботу, працює водієм-охоронцем.
Апеляційний суд, дослідивши доводи клопотання, надані до нього матеріали та матеріали провадження вважає, що зазначені висновки в ухвалі слідчого судді є законними та обґрунтованими, оскільки знаходять підтвердження зазначеними матеріалами та відповідають вимогам ст.ст. 584, 585 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст. 585 КПК України передбачено можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, що було враховано та належним чином мотивовано в ухвалі слідчого судді.
В апеляційній скарзі не наведені конкретні обставини, які б ставили під сумнів висновок слідчого судді щодо наявності обставин, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_8 та забезпечення його подальшої видачі при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив суду, що з дня обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останній дотримується покладених на нього обов`язків відповідно до оскаржуваної ухвали слідчого судді, крім того, у ОСОБА_8 були вилучені два паспорти громадянина Республіки Молдова та Російської Федерації, що дають право на виїзд за кордон, що в свою чергу також вказує на невмотивованість апеляційної скарги прокурора. Крім того, ОСОБА_8 був присутнім в судовому засіданні апеляційного суду, що свідчить про його відповідальне ставлення до покладених на нього слідчим суддею обов`язків.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, оскільки судове рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а також чинним міжнародним договорам України.
Порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 583, 584 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2020 року про відмову в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_8 і застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4