Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/40/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0002849 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року, якою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Закрито кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002849 від 29.08.2015 року, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Цивільні позови ОСОБА_10 та прокуратури м. Черкаси в інтересах КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Черкаської міської ради» до ОСОБА_9 залишено без розгляду,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувало кримінальне провадження № 0002849 від 29.08.2015 року відносно ОСОБА_9 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, захисник обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження, яке мотивовано тим, що кримінальне правопорушення скоєно в серпні 2015 році, а строк притягнення до кримінальної відповідальності згідно вимог КПК України сплив у 2018 році. ОСОБА_9 шкоду на той момент потерпілому виплатив в повному обсязі, а тому є підстави для закриття кримінального провадження.

Ухвалою суду першої інстанції клопотання захисника задоволено, звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для призначення нового розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята судом із неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального та матеріального права, а відтак підлягає скасуванню враховуючи наступне.

Так, при аналізі судової практики Верховного Суду України про застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, а саме, що незважаючи на те, що справа надійшла до суду з обвинувальним актом, але через настання підстав, передбачених ст.49 КК (за заявою захисника, обвинуваченого, підсудного), суд вирішує питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і повинен виконати вимоги, передбачені ст.368 КПК (у разі заперечення потерпілого про закриття справи за нереабілітуючих його підстав та розгляду справи у скороченому порядку), зокрема, перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Апелянт вважає, що для не допущення порушення прав потерпілого, суд на підставі ч. 5 ст. 74 КК України повинен був розглянути справу по суті, винести відповідний вирок, та за наявності підстав, звільнити особу від відбування покарання. Натомість суд, в порушення вказаної норми обмежився лише прийняттям оскаржуваної ухвали якою закрив кримінальне провадження не з`ясувавши при цьому всіх обставин справи та події злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника потерпілого, який виступив в підтримку доводів апеляційної скарги, позицію прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на її законність, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину та до дня набрання вироком законної сили у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минуло три роки.

Згідно зі ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 285 УПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі вимог ст. 288 ч.3 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо незаконного звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності із допущенням неправильного застосування при цьому вимог кримінального закону, колегія суддів важає необґрунтованими з огляду на таке.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст. 49 та ст.106 КК строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

28 серпня 2015 року близько 09 год. 10 хв. водій ОСОБА_9 керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Гагаріна від вул. Замковий узвіз в напрямку вул. Сержанта Смірнова м. Черкаси, грубо порушив вимоги пп.10.1,16.3 Правил дорожнього руху України, перед початком виконання маневру повороту ліворуч не переконався, ще це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого під час виконання маневру повороту в напрямку проїзду до будинку № 21 не надав перевагу мотоциклу «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човноподібної кістки лівого променево - зап`ястного суглобу та п`ятої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням, травму голови зі струсом головного мозку, крововиливи передньої поверхні грудної клітки та правої кисті, забою з набряком та крововиливом другого пальця лівої ступні, садна лівого передпліччя та обох колінних суглобів, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1945 від 19.10.2015 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження зважив на вимоги ст.12 КК України відповідно до яких кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України є злочином невеликої тяжкості, тому згідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України становить 3 роки.

Застосування вказаних положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто положення ст. 49 КК носять імперативний характер та в разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , а саме передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до

злочину невеликої тяжкості.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 було вчинено 28.08.2015 року, а клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності заявлено 20.03.2019 року, тобто після спливу 3 (трьох) років з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув клопотання та прийняв відповідне рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закрив на цій підставі кримінальне провадження.

Одночасно матеріали справи не містять у собі відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином призупинявся або переривався.

Таким чином, з кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду ОСОБА_9 на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрив кримінальне провадження щодо нього.

Щодо тверджень потерпілого в апеляційній скарзі, що звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього є порушенням кримінально-процесуального законодавства, оскільки прийнята судом із неповним з`ясуванням обставин справи то апеляційний суд вважає ці доводи не обгрунтованими.

Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції чітко вказав у чому саме обвинувачувався ОСОБА_9 , а також зазнив у мотивувальній частині судового рішення підстави і мотиви звільнення останього від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, було дотримано вимог, як матеріального, так і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про необхідність встановлення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, до прийняття рішення про закриття справи за строками давності, є безпідставними, оскільки, згідно вимог Закону України про кримінальну відповідальність (ст. 74 КК України), лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності до того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Отже, всупереч тверджень апелянта, суд дотримався вимог ст. 49 КК України та розглянув клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, коли воно надійшло, невідкладно з прийняттям рішення, що виключало будь-яке провадження по справі.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4