ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/6051/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/144/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 cічня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має базову середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-27 жовтня 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
-06 червня 2006 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.1 263, 70, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 28 березня 2008 року по відбуттю строку покарання,
-12 березня 2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
-03 листопада 2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 29 травня 2012 року по відбуттю строку покарання,
-24 липня 2017 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 липня 2017 року призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, судимість за які не знята, після звільнення з місць позбавлення волі не працював та будь-якою суспільно корисною працею не займався, постійного джерела доходу не має.

Також суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 попередніми вироками призначалось покарання у виді позбавлення волі на мінімальний чи близький до мінімального строк, за деякими вироками він звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте, це жодним чином не сприяло виправленню засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, новий злочин обвинувачений вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про його схильність до протиправної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 день.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.

На думку захисника, суд першої інстанції призначив надто суворе покарання ОСОБА_6 , не зважаючи на визнання останнім своєї вини та його щире каяття.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за який в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин у період іспитового строку за наступних обставин.
25 жовтня 2018 року, приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу будинку № 29 по вул.Лікаря Земського Лукашевича в м.Запоріжжя, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення водійської двері автомобіля «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , звідки з заднього пасажирського сидіння шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме:
- комплект ГТВ для ремонту гідроциліндра тракторів МТЗ, ЮМЗ С 50-3405215, виробництва ТД «Вітязь», у кількості двох упаковок, вартістю 70 грн за упаковку на суму 140 грн,
- ремкомплект гідроциліндру ЦС-50МТЗ-1221 «Ringroup», у кількості двох упаковок, вартістю 70 грн за упаковку на суму 140 грн,
- комплект ГТВ для ремонту гідророзподілювача Р-80 3/1-222, Р-80 3/1-444 й їх модифікації, виробництва ТД «Вітязь», у кількості трьох упаковок, вартістю 100 грн за упаковку на суму 300 грн,
- ущільнювальні кільця розривної муфти для гідравлічної шланги (ремкомплект), у кількості 10 одиниць, вартістю 3 грн за одиницю на суму 30 грн,
- ущільнювальні шайби паливної системи, матеріал алюміній, у кількості 20 одиниць, вартістю 2 грн за одиницю, на суму 40 грн, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 650 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок з урахуванням вимог апеляційної скарги процесуального прокурора, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, майнову шкоду відшкодував, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав визнання вини та щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.
З урахуванням викладеного, фактичних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого злочину, відшкодування шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 самого суворого покарання з передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, - у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.
Також суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного ОСОБА_6 за цим вироком, покарання, призначеного за вироком щодо нього Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 липня 2017 року - 1 місяця позбавлення волі, та призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та сприятиме досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та захисника, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які посилаються останні, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.
Так, твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого, є безпідставними, оскільки суд в повній мірі врахував як обставини та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, так і особу ОСОБА_6 , що і стало причиною для призначення останньому самого суворого виду покарання з передбачених санкцією статті обвинувачення.
Більш того, за ч.2 ст.185 КК України прокурор просить призначити ОСОБА_6 покарання таке ж саме як призначив суд першої інстанції, та просить збільшити лише строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків. При цьому свої вимоги прокурор належним чином не обґрунтовує і не вказує, які норми закону суд порушив, призначаючи остаточне покарання.
Доводи захисника про суворість призначеного покарання також не є слушними, з огляду на відомості про особу обвинуваченого, характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, а також того факту, що до призначеного за цим вироком покарання суд на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднав лише 1 місяць з невідбутого обвинуваченим покарання, призначеного йому за попереднім вироком.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для посилення або пом`якшення призначеного покарання не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу 14.01.2020 Справа № 331/6051/18