Справа № 194/360/20
Номер провадження 1-кп/194/89/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2019 року за № 0000517 у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадження Тернівського міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року було продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 липня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 60 днів, оскільки він вчинив злочини в період іспитового строку, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, та може переховуватися від суду. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, та якщо змінити запобіжний захід на більш мягкий, відповідні ризики збільшаться, оскільки у обвинуваченого збут наркотичних засобів був єдиним джерелом доходів.

Також, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 60 днів, оскільки вона вчинила злочини в період іспитового строку, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, та може переховуватися від суду. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились. Також зазначив, якщо змінити запобіжний захід на більш мягкий, відповідні ризики збільшаться, оскільки у обвинуваченої також збут наркотичних засобів був джерелом її доходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що прокурором в котрий раз подано клопотання необгрунтоване, з порушенням вимог КПК України, без надання підтверджуючих доказів наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також посилався на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, батьків; а ризики, заявлені у клопотанні, є припущеннями прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи свого захисника.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки обвинувачена має на утриманні малолітніх дітей, має стійкі соціальні зв`язки, отримувала дохід у вигляді державної соціальної допомоги на дітей.
Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю, за адресою її реєстрації, зазначивши, що вона вже змінила спосіб життя, має на утриманні малолітніх дітей та, застосувавши цілодобовий домашнй арешт, її мати може за нею дбати та взяти її на поруки.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 серпня 2020 року включно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, скоєних в період іспитового строку, підстав для скасування та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не має, оскільки суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони не зменшились, закінчити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання осіб під вартою не можливо.
Судом також враховано, що обвинувачена ОСОБА_6 хоча і має на утриманні малолітніх дітей, але не працює, негативно характеризується за місцем мешкання, стан здоров`я обвинуваченої не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Обвинувачений ОСОБА_7 хоча і має стійкі соціальні зв`язки, але не працює та не має офіційного джерела доходу, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.
На думку суду, в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, скоєних в період іспитового строку за попереднім вироком за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, санкція статті, за якою на даний час обвинувачуються передбачає позбавлення волі строком до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, жодного свідка ще не допитано, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовувався цей вид запобіжного заходу.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів наразі не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою до 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 строком по 21 серпня 2020 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 , строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 строком по 21 серпня 2020 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1