справа № 563/697/19
провадження № 1-кп/563/22/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2020 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження №0000129 від 29 квітня 2019 року по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Щекичин, Корецького району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м.Корець Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Іллін, Гощанського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст.125 КК України,-

вс та н о в и в:
29 квітня 2019 року близько 03:30 год., поблизу диско-бару «Х-зона», що знаходиться в м.Корець, перебуваючи на вулиці Старомонастирська, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своїми знайомими ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, нанесли громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_5 , умисно кулаком правої руки наніс 3 (три) удари в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , умисно кулаком лівої руки наніс 2 (два) удари в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , умисно кулаком правої руки наніс 1 (один) удар в ділянку тулуба потерпілого ОСОБА_8 . В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми верхньої повіки лівого ока, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку експерта № 45 від 16.05.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я,

Допитані під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України визнали повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаялися та пояснили, що дійсно все відбувалося так, як описано в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні вказав, що 29.04.2019 року близько 2-3 години ночі дійсно наніс умисно кулаком правої руки два-три удари в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 , вказав, що умисно кулаком лівої руки наніс два удари в обличчя потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 , умисно кулаком правої руки наніс один удар в ділянку тулуба потерпілого ОСОБА_8 . На даний час про вчинене вони щиро шкодують, просять суд їх суворо не карати, та обіцяють в подальшому подібного не вчиняти.
Щодо цивільного позову обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали його частково на суму 1775 грн. 04 коп., а саме яка підтверджується квитанціями за сплату медикаментів долученими до матеріалів справи. Щодо решти суми матеріальної шкоди заперечили. Також визнали частково цивільний позов щодо суми відшкодування моральної шкоди в розмірі по 1000 грн. кожен.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд обвинувачених суворо не карати, оскільки вони вину у вчиненому визнали повністю, щиро каяться у вчиненому та намагались примиритись з потерпілим. Щодо цивільного позову, то вказав що підлягає стягненню з обвинувачених 1775 грн. 04 коп. матеріальної шкоди та по 1000 грн. моральної шкоди, оскільки саме таку суму визнають обвинувачені. Також зазначив, що не підлягає стягнення з обвинувачених 9000 грн. матеріальної шкоди, яка документально не підтверджується, 20 000 грн. матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди, яка теж документально не підтверджується, 450 грн. благодійного внеску, а сума 100 000 грн. моральної шкоди є явно завишеною.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодилися зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилися від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні також вказав, що події 29.04.2019 року відбувались за обставин, які вказані в обвинувальному акті. Просив обрати покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розсуд суду, а також задоволити його цивільний позов повністю. Щодо судових витрат вказав, що фактично таких витрат не поніс, а тому на їх стягненню не наполягає.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оскільки, сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинили умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, а тому їх дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачені правильно розуміють зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності їх позиції не має. Обвинуваченим роз`яснено, що вони при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин будуть позбавлені можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачені наполягли на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України віднесено до категорії злочину невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, данні про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його відношення до скоєного.

Як обставину, яка згідно ст. 66 ч.1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Корецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 15.10.2019 року слідує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання; має мотивацію до змін та позитивні плани на майбутнє.
Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді слідує, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений також, як середній.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України віднесено до категорії злочину невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, данні про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його відношення до скоєного.

Як обставину, яка згідно ст.66 ч.1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлені.

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Корецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 15.10.2019 року слідує, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак притягувався до адміністративної, не працює, не одружений, проживає разом з матір`ю та сестрою, позитивно характеризується за місцем проживання.
Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді слідує, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений також, як середній.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України віднесено до категорії злочину невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, данні про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його відношення до скоєного.

Як обставину, яка згідно ст.66 ч.1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Корецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 15.10.2019 року слідує, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак неодноразово притягувався до адміністративної, не працює, не одружений, проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується за місцем проживання.
Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді слідує, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений також, як середній.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особи винних, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні для обвинувачених та приходить до висновку про призначення їм покарання у виді штрафу, яке суд вважає необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень з їх боку.

Що ж стосується цивільного позову, то суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 ,, враховуючи принцип диспозитивності, закріплений статтею 161 КПК України, підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст.22, 23, 1166 та 1167 ЦК України. Зокрема, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування в сумі 1775 грн. 04 коп., оскільки потерпілим документально підтверджено такі витрати та саме така сума визнана обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9000 грн. слід відмовити у зв`язку з відсутністю достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження такої. Також, не підлягає до задоволення матеріальна шкода в сумі 450 грн. за сплату благодійного внеску, який сплачується лише на добровільних засадах та є волевиявленням потерпілого. Також, потерпілим не надано доказів понесення ним судових витрат.

Таким чином, сума збитків, які підтверджені матеріалами справи, що понесені на лікування ОСОБА_8 становить 1775 грн. 04 коп., підлягає до стягнення з обвинувачених на його користь.

Відносно заявленої потерпілим вимоги про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у формі упущеної вигоди в ромірі 20 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільний позивач свою вимогу про стягнення упущеної вигоди мотивує тим, що у випадку не завдання обвинуваченими йому тілесних ушкоджень і не перебування його на лікуванні він мав можливість перевестися на іншу більш оплачувану посаду. Однак, належних доказів щодо розміру заробітної плати та не переведення саме з підстав перебування на лікуванні суду не надано.

При цьому, суд враховує, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає обов`язок довести, що ці доходи не є абстрактними, та наявність теоретичного обґрунтування можливості одержання доходу не є підставою для стягнення грошей. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинувачених на користь потерпілого моральної шкоди завданої злочином суд встановив наступне.

Як слідує із доводів позовної заяви, завдана ОСОБА_8 моральна шкода полягає в тому, що останній отримав емоційні страждання внаслідок протиправних дій обвинувачених. Потерпілий втратив кошти, час, сили та енергію на відновлення свого стану здоров`я. За таких обставин, завдану йому моральну шкоду потерпілий оцінює в 100 000,00 грн.

Обвинувачені заперечили проти задоволення заявленої потерпілим до стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що усі описані в позовній заяві обставини завдання йому такої шкоди не підтвердженні належними доказами.

Суд, дослідивши письмові заяви сторін, надані суду докази на підтвердження їхніх доводів та заперечень, заслухавши позиції учасників судового провадження в ході судового розгляду дійшов висновку про наступне.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визнання судом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винними у вчинені кримінального правопорушення, що полягає у спричиненні потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не могло не призвести до переживань, душевних страждань та зміни організації життя потерпілого. А тому, суд погоджується з наявністю моральної шкоди завданої ОСОБА_8 неправомірними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Однак, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення цивільного позивача/потерпілого.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. є не обґрунтованою та неспіврозмірною із протиправним діянням та його наслідками.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Оцінивши доводи сторін судового провадження, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація, завданої моральної шкоди діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 6 000,00 грн. з кожного обвинуваченого у даному випадку буде відповідати засадам розумності й справедливості.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент подачі цивільного позову розмір судового збору при подачі до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу
Оскільки потерпілий звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України (у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача), суд стягує з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі по 142,02 грн. з кожного.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 591 (п`ятсот дев`яносто одну) гривню 68 копійок матеріальної шкоди та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 591 (п`ятсот дев`яносто одну) гривню 68 копійок матеріальної шкоди та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 591 (п`ятсот дев`яносто одну) гривню 68 копійок матеріальної шкоди та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 142,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 142,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 142,02 грн.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які небули присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1