Справа № 299/554/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду від 14 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Виноградів, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

вироком Виноградівського районного суду від 14 січня 2019 року дії інкриміновані ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено їй покарання у виді позбавленні волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку у 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки в порядку ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задоволено частково та стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду у розмірі 22 850 (двадцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 61 коп. та моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині цивільного позову відмовлено за недоведеністю.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 03 грудня 2017 року, близько 01 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який тримав у руках кухонний ніж, вихопила від останнього зазначений ніж, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я насильство, тримаючи в правій руці кухонний ніж, нанесла один удар вістрям ножа в напрямку, справа на ліво, дещо знизу вверх та спереду назад, в праву ділянку шиї останнього, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаної рани шиї на шкірних покривах правої бічної поверхні шиї в ділянці сонного трикутника в 8,5 см. від серединної лінії, 3,7 см. від мочки правого вуха та 9,5 см. від верхнього краю правої ключиці з повним перетином правої зовнішньої сонної артерії, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №169 від 02.01.2018, являються небезпечними для життя в момент його спричинення, і за цією ознакою, згідно п.2.1.3/п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6, затверджених МОЗ України 17.01.1995 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись із даним вироком суду прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.01.2019 р. скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Постановити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та призначити їй покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

У своїй апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду є необґрунтованим і незаконним, оскільки в діях обвинуваченої наявний склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставину встановлену в ході допиту обвинуваченої, що обвинувачена тривалий час працювала медичним працівником, та достовірно знала місце знаходження життєво важливих органів крім цього повинна була усвідомлювати про наявну небезпеку при здійсненні рухів ножем в бік померлого.

Також обвинувачена мала можливість викинути знаряддя злочину до нанесенні ним тілесних ушкоджень, з метою уникнення спричинення будь яких тілесних ушкоджень.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить суд вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.01.2019 р. скасувати і закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що в ході досудового слідства не доведено, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 119 КК України , а саме вбивство ОСОБА_10 через необережність. В ході судового слідства було встановлено, що у вечірній час в будинку знаходився невідомий ОСОБА_7 чоловік, який разом з ОСОБА_10 розпивали спиртне. Дану особу в ході досудового слідства не встановлено. Коли ця особа пішла з будинку невідомо. Обвинувачена цього не бачила.

Під час огляду місця події ( арк. 4 протоколу від 03.12.2017 р. ) вилучено серед інших предметів два кухонні ножі. Жодних ідентифікаційних ознак (довжина , руків`я т.д.) цих ножів у протоколі не зазначено. Де саме знаходились вилучені ножі та у якому стані в протоколі також не вказано. В судовому засіданні ОСОБА_7 показала, що з будинку працівники поліції забрали всі ножі які були в будинку .

Зазначає, що доказом того, що ОСОБА_11 не наносила тілесного ушкодження в праву ділянку шиї ОСОБА_10 , жодним з кухонних ножів, які вилучені під час огляду та досліджувались експертом (висновок експерта № 11-мк від 29.01.2018 р.) є те, що на двох кухонних ножах, які були вилучені під час огляду будинку не виявлено жодних слідів крові чи епітеліальних клітин людини. Безпосередньо предмет, яким було завдано ОСОБА_10 тілесне ушкодження стороною обвинувачення не знайдено і як доказ суду не надано.

Щодо задоволеного судом цивільного позову наголошує на тому, що ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не вчиняла, ні матеріальної ні моральної шкоди ОСОБА_9 не завдавала.

Також захисник просить визнати обвинувачену невинною у вчиненні пред`явленого їй обвинувачення , винність особи повинна бути доведена у встановленому закону порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах , одержаних незаконним шляхом , а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які підтримали вимоги і доводи своїх апеляційних скарг, думку потерпілої, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченої підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Якщо рішення суду не буде ґрунтуватись на цих трьох основних вимогах, то таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до ст. 409 КПК України є підставами скасування такого судового рішення.

На думку колегії суддів, дані вимоги Закону судом першої інстанції не дотримано та прийнято не обґрунтоване та передчасне рішення про визнання винною та засудження обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст.119 КК України.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Як вбачається з вироку суду, в судовому засіданні допитувались обвинувачена ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Також досліджувались судом першої інстанції такі докази як : протокол огляду місця події від 03.12.2017 року (а.п.9-23, Т.1); протокол огляду місця події від 05.12.2017 року (а.п.29-38, Т.1); протокол огляду трупа від 04.12.2017 року (а.п.44-49, Т.1); протокол огляду місця події від 03.12.2017 року (а.п.50-52, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.114-116, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.118-119, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.122-123, Т.1); висновок експерта №169 від 02.01.2018 року (а.п.131-138, Т.1); висновок експерта №402 від 27.12.2017 року (а.п.143-144, Т.1); висновок експерта №4 від 10.01.2018 року (а.п.158-162, Т.1); висновок експерта №20 від 18.01.2018 року (а.п.179-183, Т.1); висновок експерта №769 від 29.12.2017 року (а.п.191-196, Т.1); висновок експерта №124 від 02.01.2018 року (а.п.225-230, Т.1); протокол проведення слідчого експерименту від 04.12.2017 року (а.п.87-89, Т.2); висновок експерта №169 від 29.01.2018 року (а.п.32-33, Т.2).

При цьому суд жодним чином не аналізує ці докази, а лише формально перелічує їх і відображає зміст кожного з доказів.

Про такі докази, як, висновки експерта №759 від 21.12.2017 року (а.п.150-151, т.1), №768 від 29.12.2017 року (а.п.170-172, Т.1), №129 від 02.01.2018 року (а.п.203-207, Т.1), №130 від 02.01.2018 року (а.п.214-218, Т.1), №125 від 02.01.2018 року (а.п.237-241, Т.1), №126 від 28.12.2017 року (а.п.248-252, Т.1), №127 від 28.12.2017 року (а.п.7-11, Т.2), №3/691 від 21.01.2018 року (а.п.19-27, Т.2) суд першої інстанції зазначає, що жодної доказової бази вони не мають, а тому вони не прийняті судом до уваги.

На думку колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції аналогічно обмежився в даному випадку лише простим переліченням, наявних у справі доказів, не навівши при цьому мотивів свого рішення про не врахування цих доказів при винесенні вироку, не з`ясував позицію потерпілої, порушивши при цьому її права, передбачені чинним законодавством.

Тобто в даному випадку суд припустився неповноти судового розгляду, а як наслідок - прийняття необґрунтованого та незаконного рішення.

Колегія суддів погоджується із думкою прокурора про те, що суд першої інстанції перекваліфікував дії обвинуваченої із ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, належним чином не мотивувавши своє рішення. Окрім того не з`ясував долю речового доказу ножа, оскільки, як вбачається з висновку експерта № 11-мк від 29.01.2018 р. на жодному з кухонних ножів, які вилучені під час огляду будинку та які досліджувались експертом не виявлено жодних слідів крові чи епітеліальних клітин людини.

Щодо вирішення цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Статтею 55 Конституції України закріплене право громадян на судовий захист від протиправних посягань. Згідно ч.1 ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Пунктом 4 ст. 64 КПК України встановлено, що характер і розмір заподіяної злочином шкоди підлягають доказуванню у кримінальній справі.

Згідно п.5 та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 31.03.1989, №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК. Вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно вимог ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції не навів доводів сторін з приводу такого позову, не проаналізував та не навів у вироку мотивів підставності чи безпідставності позовних вимог.

Таким чином колегією суддів встановлено неповноту судового слідства в частині аналізу досліджених доказів, вирішення цивільного позову та кваліфікації дій обвинуваченої.

Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. За таких обставин подані апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, а вирок скасуванню.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченої та його захисника та прокурора. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок Виноградівського районного суду від 14 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4