ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1584/20 Справа № 200/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000935 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1, 5, 12, ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5.12 ч.2 ст.115 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.355, п.п.5.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5.12 ч.2 ст.115 України,
за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_5

обвинувачених

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 травня 2020 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, що існують ризики, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, впливати на свідків обвинувачення, які на теперішній час не допитані судом, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Вказані ризики на даний час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, та враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких вони обвинувачуються, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу щодо кожного з них у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування зазначає, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність вказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тільки наведені певні припущення прокурора щодо можливої поведінки обвинувачених. В той же час, судом першої інстанції не враховано того факту, що обвинувачені вже протягом тривалого часу перебувають під вартою, за час перебування обвинувачених у слідчому ізоляторі ними не порушувалась дисципліна, вони додержуються правил внутрішнього розпорядку слідчого ізолятору. Крім того, апелянт вказав на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який постійно звертається за медичною допомогою до лікарів слідчого ізолятору, що може негативно вплинути на його здоров`я, тому вважає, що необхідно застосувати до обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши обвинувачених та їх захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляції, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дотримався зазначених вимог закону, належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і при попередньому продовження строку, на даний час продовжують існувати.
На даний момент, залишається достатньо підстав вважати, що існує ще достатньо висока ймовірність того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, будуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, які на теперішній час не всі допитані судом, судовий розгляд даного кримінального провадження продовжується, також можуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Так, апеляційний суд, вважає, що вказані ризи доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та у вчиненні тяжкого злочину і злочину середньої тяжкості, раніше судимі, вчинили злочини у період іспитового строку, не відбувши покарання за попередніми вироками, що в своїй сукупності дає обґрунтовану підставу вважати наявність зазначених вище ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.
Також, апеляційний суд зважає на те, що судовий розгляд продовжується, анкетні дані і інформація про свідків та потерпілих обвинуваченим відомі, що разом у сукупності з наведеними обставинами дає підстави ймовірності впливу на останніх з боку обвинувачених.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується обвинуваченим, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання захисника в апеляційній скарзі як на підставу зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки останній потребує за станом здоров`я лікування та реабілітації, а також з врахуванням епідемії короновірусу у країні в умовах слідчого ізолятора як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 не зможуть забезпечити належні умови протидії захворюванню, то апеляційний суд, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки не надано даних чи належних медичних документів про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , його погіршення і не можливості надання йому кваліфікованої медичної допомоги, у тому числі проведення лікування та реабілітації, в умовах слідчого ізолятору, а також про неможливість як обвинуваченого ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 у зв`язку з їх станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою чи наявності загрози їх життю, і апеляційним судом зазначених захисником обставин не встановлено.
Посилання адвоката в апеляційній скарзі що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дотримуються правил внутрішнього розпорядку слідчого ізолятору, не є само по собі достатньо переконливими обставинами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Доводи в апеляції захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини обвинувачених в інкримінованих їм злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Щодо посилання також захисника на те, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване оскаржуване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину проти життя людини і незворотність їх наслідків, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, наявність двох обвинувачених у кримінальному провадженні, а також поведінку учасників кримінального провадження, що узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4