КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1640/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває ОСОБА_6 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 та застосовано до громадянина Російської Федерації запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, зазначивши, що строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Южно Енисейск Мотигинського району Красноярського краю, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

ОСОБА_6 розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.210 КК Російської Федерації (організація злочинного угруповання), що в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідає: ч. 1 ст. 255 КК України і є екстрадиційним злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 , до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст.49 КК України, не закінчився.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, - відмовити, звільнити громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , з під варти в залі суду.
Мотивуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, захисник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року, а саме у її резолютивній частині, не було визначено саме Державну установу «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, як установу, де має перебувати під вартою громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації.
Також в резолютивній частині оскаржуваної ухвали вказано лише те, що строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців, тобто вимоги ч. 10 ст. 584 КПК України не виконано, при цьому не зазначено, чи починається перебіг цього строку із дня фактичного затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , або ж з дня проголошення вищевказаної ухвали, або ж з іншої дати.
Крім того, не вказано слідчим суддею строк дії зазначеної ухвали.
ОСОБА_6 має із 25.10.2019 року Посвідку на тимчасове проживання в Україні, доказом чого є наявна на офіційному сайті Державної міграційної служби у розділі «Перевірка стану оформлення документів» інформація.
Також, захисником був укладений в інтересах ОСОБА_6 договір оренди житла у місті Києва на проживання безпосередньо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , письмовий доказ чого було надано слідчому судді у судовому засіданні.
Зазначені обставини, та головним чином, відсутність у самому клопотанні жодних обґрунтувань щодо необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу екстрадиційного арешту, без визначення обставин, які б вказували безальтернативність у цьому, із зазначенням конкретних доказів, які б прямо свідчили на можливість громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , перешкодити у будь-який спосіб проведенню екстрадиційної перевірки, в тому числі і через ухилення від передачі до правоохоронних органів Російської Федерації, свідчать про необхідність відмови у задоволенні клопотання.
Для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , в якого є постійне місце проживання в місті Києві до вирішення питання про його фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації, на даний момент є достатньо можливим їх застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони йому залишати своє житло у визначений період доби, з визначенням додаткових обов`язків, а саме прибувати до прокурора, суду за першою вимогою та повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Крім того, жодних переконливих доказів, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання екстрадиції до Російської Федерації в матеріалах провадження не міститься.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, 04.01.2020 року о 12 год. 30 хв. під час оформлення пасажирів рейсу №295 «Доха-Київ» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання затримання та арешт.

Вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого за ч. 1 ст.210 КК Російської Федерації (організація злочинного угруповання).

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.01.2020 року щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, 12.02.2020 року включно.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 , для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , Офісом Генерального прокурора, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Київської області.

У ході екстрадиційної перевірки підготовлено запити до органів Державної міграційної служби України з приводу набуття ОСОБА_6 статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту. Відповіді на запити до прокуратури області не надійшли.
Відповідно до інформації Генеральної прокуратури Російської Федерації громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.210 КК Російської Федерації (організація злочинного угруповання).

Постановою старшого слідчого Слідчого відділу СЧ СУ МВС по Республіці Карелія від 02.12.2019 ОСОБА_11 притягнуто в якості обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.210 КК Російської Федерації.

Постановою Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 05.12.2019 рокущодо ОСОБА_11 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого СВ СЧ СУ МВС по Республіці Карелія від 02.12.2019 року ОСОБА_11 оголошено в розшук.

Постановою заступника начальника виділу №1 УКР МВС по Республіці Карелія від 04.12.2019 року ОСОБА_11 оголошено в міжнародний розшук.

ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.210 КК Російської Федерації (організація злочинного угруповання), що в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідає: ч. 1 ст. 255 КК України і є екстрадиційним злочином та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Строк давності притягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст.49 КК України, не закінчився.

10.02.2020 року прокурор Київської області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Шевченківського районного суду міста Києва про застосуванння до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року клопотання задоволено та застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, зазначивши, що строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Відповідно до положень чч. 1-4 ст. 584КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2014 року (справа «Хомулло проти України» , заява № 47593/10 ), суд повторно зазначав, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу (див. рішення від 11 жовтня 2007 року у справі «Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyevv. Russia), заява № 656/06, п. 86).
Більше того, пункт 4 статті 5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (див. вищенаведене рішення у справі «Барановський проти Польщі» (Baranowskiv. Poland), п. 68). Існує особлива потреба у швидкому рішенні щодо законності тримання під вартою у випадках, коли триває судовий розгляд, оскільки підсудний має повною мірою користуватися перевагами принципу презумпції невинуватості (див. рішення від 4 жовтня 2001 року у справі «Іловєцький проти Польщі» (Ilowieckiv. Poland), заява № 27504/95, п. 76). Та ж логіка може застосовуватися і до тримання під вартою до вирішення питання щодо екстрадиції, коли розслідування ще триває (див. рішення від 8 січня 2009 року у справі «Худякова проти Росії» (Khudyakovav. Russia), заява № 13476/04, п. 92)
Матеріали клопотання прокурора про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) не містять доказів щодо обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 під вартою.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею при винесенні ухвали не було обґрунтовано, що застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде недостатнім для забезпечення виконання останнім належної процесуальної поведінки.

Крім того, слідчий суддя під час постановлення оскаржуваної ухвали допустив порушення вимог КПК України не зазначивши строк дії оскаржуваної ухвали, лише пославшись, що строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців.

З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу ОСОБА_6 його віку, наявності місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , стану його здоров`я, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 10.04.2020 року включно, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо останнього цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
Керуючись ст. ст. 181, 404, 405, 407, 584 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 та застосовано до громадянина Російської Федерації запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, зазначивши, що строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування до громадянина Російської Федерації щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, - задовольнити частково.
Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту заборонивши йому залишати місце проживання за адресою:АДРЕСА_2 ,строком до 10.04.2020 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
- з`являтися за викликом до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд за межі території України;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити до 10 квітня 2020 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали покласти на орган національної поліції за місцем перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом, а контроль за її виконанням на прокурора Бориспільської Місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти звільнити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4