Справа № 442/6998/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/550/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №442/6998/16-к про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, з участю,
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2018 року,
встановила:
цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 гривень.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , 20.09.2016 року, приблизно о 17.00 год., перебуваючи на території верхнього складу Дрогобицького ДЛГП «Галсільліс», що розташований в обхолі № 5 Дрогобицького лісництва в кварталі 22 головного користування між селами Уріж та Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрав лісопродукцію породи ялиця, загальною кубомасою 2,710 м.куб. вартістю 1084.00 гривні, яка належить Дрогобицькому ДЛГП «Галсільліс», чим спричинив вказаному підприємству майнову шкоду у вказаному розмірі.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Вважає оскаржуваний вирок незаконним, невмотивованим та необґрунтованим з наступних підстав.
Під час досудового слідства та під час судового розгляду справи не проводилася експертиза щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. Під час досудового слідства, всупереч вимогам закону, ні слідчий ні прокурор не зверталися з відповідним клопотанням до слідчого судді. Суддя, при винесенні вироку, для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилався на довідку ДЛГП «Галсільліс» від 21.09.2016 року про те, що вартість 1 кубометра дров паливних хвойної породи становить 400.00 грн. згідно вільних цін, затверджених Генеральним директором ОКС ЛГП «Галсільліс» ОСОБА_13 та довідку ДЛГП «Галсільліс» про те, що 20.09.2016 року проведено інвентаризацію на верхньому складі, було виявлено недостачу лісопродукції загальною кубомасою 2,710 м.куб. Згідно цієї довідки, вартість викраденої лісопродукції становить 1084.00 грн.
Таким чином, оскільки судом не було у передбачений законом порядок визначено розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то можна стверджувати, що в його діях так і не встановлено об`єктивну сторону складу злочину.
Звертає увагу апеляційного суду, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання захисту про огляд речових доказів.
Речовими доказами, згідно ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.357 КПК України, речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням. Саме тому, в ході судового розгляду було заявлено клопотання про дослідження речових доказів, а саме лісопродукції породи ялиця, загальною кубомасою 2,710 м.куб., визначених постановою від 21.09.2016 року про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження за місцем фактичного знаходження, а саме на складі Дрогобицького ДЛГП «Галсільліс» в смт.Підбуж Дрогобицького району Львівської області, оскільки вказані речові докази, зважаючи на вагу та об`єм, неможливо досліджувати безпосередньо в залі суду.
Проте суд першої інстанції не вважав за потрібне оглянути вказану лісопродукцію і відхилив клопотання, не взявши до уваги важливість такого огляду для винесення обґрунтованого, вмотивованого і законного вироку, як це передбачено ст.370 КПК України. В матеріалах справи відсутні докази, які б давали можливість прийти до переконання, що виявлена на машині обвинуваченого лісопродукція походить саме з верхнього складу ДЛГП «Галсільліс». Крім цього, існують великі розбіжності в наявних в матеріалах справи доказах щодо точної кількості лісопродукції, яка нібито була викрадена. Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 20.09.2016 року зазначено, що 20.09.2016 року, близько 19.00 год., в кварталі 22 відділу 8 Дрогобицького Галсільліс Дрогобицького лісництва виявлено крадіжку лісопродукції - 4 куби хвої. В акті інвентаризації від 20.09.2016 року зазначено, що на вищевказаному верхньому складі було виявлено недостачу лісопродукції загальною кубомасою 2.710 м.куб. В обвинувальному акті також вказана кубомаса 2.710 м.куб., хоча в матеріалах справи відсутні конкретні дані щодо об`єму лісопродукції, яка знаходилася на машині, що належить обвинуваченому. В той же час, відповідно до розписки лісничого Дрогобицького ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_14 про прийняття на відповідальне зберігання, останній отримав лісопродукцію породи ялиця в об`ємі 3 м. куб. Водночас, в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_14 заявив, що речові докази, а саме лісопродукція, передана йому на зберігання, фактично відсутня. Таким чином, станом на сьогодні фактично неможливо встановити ні об`єм лісопродукції, яка 20.09.2018 року була знайдена на машині, ні її походження.
З наведеного можна зробити висновок, на думку апелянта, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.185 КК України, адже він на територію жодного складу, чи іншого спеціально облаштованого місця для зберігання лісопродукції не проникав, а відтак у нього не виникало відповідного умислу на таємне викрадення чужого майна. Вважає, що суд не провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, що призвело до ухвалення незаконного по своїй суті вироку.
В судове засідання 16 грудня 2019 року ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_10 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, проте були присутніми на інших судових засіданнях, де підтримували доводи апеляційної скарги, тому суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Колегія суддів вважає, що при постановленні вироку стосовно ОСОБА_11 , суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.
Так висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про незаконність, невмотивованість, необґрунтованість вироку та недоведеність вчинення обвинуваченим злочину, є безпідставними.
На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання представника потерпілого, свідків та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були досліджені судом.
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, дав належну оцінку сукупності доказів та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Наведеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, на які суд покликався у вироку, спростовуются доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, що доводять вину обвинуваченого.
Так факт вчинення кримінального правопорушення та вина саме обвинуваченого у його вчиненні, доведено показаннями представника потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколом огляду місця події від 21.09.2016 року, з якого вбачається, що в транспортному засобі, належному ОСОБА_9 виявлено та вилучено колоди деревини породи ялиця з клеймом ДЛГП «Галсільліс» ук вигляді відбитку «М12», а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції, які зазначені у вироку.
Оцінка доказів, визнання їх належними і допустимими зроблена судом з врахуванням всіх обставин провадження.
Відтак покликання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вини обвинувачених, визнаються апеляційним судом безпідставними, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами, покладеними в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, оскільки не проводилася експертиза щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, не заслуговують на увагу. В матеріалах кримінального провадження на підтвердження розміру завданої шкоди є довідка ДЛГП «Галсільліс» від 21.09.2016 року про те, що вартість 1 кубометру дров паливних хвойної породи становить 400.00 грн., а з врахуванням виявленої недостачі лісопродукції кубомасою 2,710 м.куб., розмір завданої шкоди становить 1084.00 грн. Підстав для проведення експертизи, з врахуванням наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, якими визначено розмір шкоди, не було. При цьому розмір заподіяної шкоди не впливає на кваліфікацію вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Також покликання апелянта на те, що суд неналежним чином дослідив докази у даній справі щодо встановлення об`єму лісопродукції, яка була виявлена на автомобілі та її походження, а також про розбіжність в наявних у матеріалах справи доказах щодо точної кількості лісопродукції, яка була викрадена, колегія суддів визнає безпідставними. Такі доводи спростовуються протоколом огляду місця події від 21.09.2016 року, розпискою лісничого Дрогобицького ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_14 про прийняття на відповідальне зберігання лісопродукції породи ялиця вилученої у обвинуваченого, довідкою ДЛГП «Галсільліс» від 20.09.2016 року що недостача лісопродукції становить 2,710 м.куб., протоколом огляду вилученої лісопродукції з фототаблицею від 20.10.2016 року, які підтверджують, що було викрадено лісопродукцію породи ялиця, загальною кубомасою 2,710 м.куб.
Суд дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту та вірно зазначив, що докази сторони обвинувачення є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого, а при оформленні цих доказів не було допущено порушення прав та свобод обвинуваченого та інших осіб, а інформація яка в них міститься не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості.
Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, і даним про його особу, який раніше не був судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обране судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Викладені у вироку суду висновки відповідають фактичним обставинам. Істотних порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду, які б тягли за собою скасування вироку, про що порушується питання в апеляційній скарзі, допущено не було.
Оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для скасування вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, апеляційним судом не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, то з врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4