печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій, а саме скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25.09.2019 року в рамках кримінального провадження №0001859,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою в порядку ст.303 КПК України на постанову прокурора від 15.03.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0003948 та просить зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні залучити як потерпілого. В судове засідання не з`явився, відсутня технічна можливість проведення відеоконференції. Слідчий в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст.22,304 КПК України визнано можливим розглянути у відсутність сторін кримінального провадження, враховуючи строки розгляду. Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора ,слідчого про відмову у визнанні потерпілим-особою , якій відмовлено у визнанні потерпілою. Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження №0003948. 16.09.2019р. ОСОБА_3 звернувся з заявою про визнання потерпілим. Постановою слідчого від 25.09.2019 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003948. Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. На момент розгляду скарги слідчим суддею не встановлено, а заявником не надано доказів, того що ОСОБА_4 у в кримінальному провадженні спричинена матеріальна та моральна щкода, крім того заявником не надано до матеріалів скарги постанову, якою відмовлено в визнанні потерпілим. З огляду на вищевикладене, скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 55, 220,303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій, а саме скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25.09.2019 року в рамках кримінального провадження №0001859.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1