ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №0000453 за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2020 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА :
Слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на автомобіль марки Газ-53, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гравійно-піщану суміш, яка завантажена на даний автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03.06.2020 р. клопотання слідчого було задоволено частково та накладено арешт на гравійно-піщану суміш загальним об`ємом 2,349 куб. метра.
Відмовляючи в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вантажний автомобіль марки Газ-53, д.н.з. НОМЕР_1 слідчий суддя місцевого суду мотивував своє рішення тим, що вказане провадження здійснюється за ч.2 ст. 240 КК України, однак з досліджених матеріалів справи не було підтверджено виконання ОСОБА_8 дій визначених диспозицією частини 2 статті 240 КК України, оскільки він тільки перевозив піщано-гравійну суміш автомобілем марки "Газ-53", д.н.з. НОМЕР_1 , який є його власністю, а тому вказане майно не є доказом по даній справі в розумінні ст.98 КПК України.
Крім того, слідчий суддя вказував і на те, що слідчий та прокурор не визначили попередньо ні розміру шкоди, ні вартості транспортного засобу, який необхідно арештувати, що не сприяє визначенню, передбачених п.5 та п. 6 ч.2 ст. 173 КПК України, розумності, співмірності та обмеження права власності завданням кримінального провадження і наслідків арешту майна для власника.
На дану ухвалу слідчого судді районного суду прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила
Провадження № 11-сс/794/142/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.ст.170, 309 КПК України Доповідач ОСОБА_10

скасувати ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03.06.2020 р. в частині відмови в задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що слідчий суддя всупереч вимогам ст.ст. 98, 170 КПК України необґрунтовано відмовив в частині задоволення клопотання про арешт транспортного засобу, оскільки він є речовим доказом по даній справі та підлягає спеціальній конфіскації.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу повністю і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається із наданих в апеляційний суд матеріалів справи, що СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000453 від 25.05.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та встановлено, що 25 травня 2020 року біля 13 год. 40 хв. ОСОБА_8 перебуваючи біля річки "Сірет" на автомобілі марки "Газ-53", д.н.з. НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах с. Буденець Сторожинецького району Чернівецької області здійснював вибірку піщано-гравійної суміші, без будь-яких дозвільних документів.
25.05.2020 р. слідчим проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено Екскаватор «LIEBHERR», номер кузова НОМЕР_2 та вантажний автомобіль марки ГАЗ -53, д.н.з. НОМЕР_1 , який завантажений гравійно піщаною сумішшю. Під час вказаного огляду було вилучено два сейф пакети із зразками піщано -гравійної суміші та автомобіль марки ГАЗ -53, д.н.з. НОМЕР_1 , який був поміщений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області.
25.05.2020 року постановою слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області вилучений вантажний автомобіль та відібрані зразки гравійно-піщаної суміші, які було поміщено в два сейф пакети визнано речовим доказом.
Так, відповідно до норм КПК України, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.
Зокрема, перевіряючи доводи клопотання про накладення арешту на майно, а саме, на вантажний автомобіль марки ГАЗ -53, д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя врахував вищезазначені обставини кримінального провадження та дійшов до правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого, оскільки, як було встановлено ухвалою суду від 03.06.2020 р. та апеляційним судом при перевірці матеріалів даної справи, що дане провадження здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна, як додаткової міри покарання і на час слухання клопотання підозра власнику заарештованого транспортного засобу висунута не була.

Також колегією суддів встановлено, що у поданому слідчим клопотанні до суду, не було зазначено те, які саме слідчі дії орган досудового розслідування планує провести із вилученим транспортним засобом.

Крім цього, як вбачається із матеріалів провадження, які були досліджені судом, останні не містять відомостей того, що тимчасово вилучене майно, а саме, вантажний автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення. Оскільки вибірка гравійно-піщаної суміші здійснювалась за допомогою екскаватора, а ОСОБА_8 тільки перевозив піщано-гравійну суміш своїм автомобілем марки ГАЗ -53, д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, як було встановлено районним судом при розгляді клопотання та перевірено апеляційним судом, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про завдано шкоду та суму завданих збитків за вказаним кримінальним правопорушенням, а слідчим і прокурором не було надано обґрунтованих доказів того, що існують ризики, передбачені абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при вирішенні даного клопотання об`єктивно перевірив всі обставини справи, наявність та обґрунтованість підстав для накладення арешту на майно і прийшов до правильного висновку про відмову у його задоволенні в частині накладення арешту на тимчасово вилучений вантажний транспортний засіб.
Доводи апеляційної скарги прокурора не свідчать про існування підстав для накладення арешту на автомобіль, оскільки його накладення при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170,173,404,405,407,422 КПК України , колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити - без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03.06.2020 р. про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_10

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом : суддя ОСОБА_10