МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/279/20 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- умовно-достроково звільнено від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
засуджений ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

Просить ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково, скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 у застосуванні до нього положень статті 81 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволено, звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на 11 (одинадцять) місяців 28 (двадцять вісім) днів невідбутого строку покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора. Вважає постановлену ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказує, що засуджений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, лише залучається до суспільно-корисних робіт.
Зазначає, що засуджений ОСОБА_7 в червні 2019 року розглядався на комісії установи з питання застосування до нього статті 82 КК України.
На думку апелянта, судом першої інстанції не в повному обсязі перевірено характеризуючі особу матеріали.

Узагальнений виклад позицій інших учасників судового провадження.
В запереченнях засуджений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вважає доводи викладені в апеляційній скарзі безпідставними.
Зазначає, що добровільно виявив бажання щодо суспільно-корисних робіт в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72», з метою доказування свого виправлення ставленням до праці.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_7 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, статтею 70 КК України до 3 років позбавлення волі із зарахуванням покарання тримання під вартою з 11 листопада по 13 листопада 2017 року.
Задовольняючи клопотання засудженого суд прийшов до висновку, що сумлінним відношенням до праці та поведінкою засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення засудженого, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як слідує з положень пункту 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України та дотримався рекомендацій Пленуму Верховного Суду України викладених у вищезазначеній постанові.
Так, судом враховано те, що на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув більше 3/4 призначеного строку покарання, будь-яких виконавчих проваджень щодо стягнень з засудженого немає.
Як слідує з характеристики за місцем відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 у відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому задачі, спокійний, чемний, доброзичливий, охайний. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід, схильний до самокерованої поведінки. За власною ініціативою постійно приймає активну участь у суспільно корисному житті відділення, робіт з поліпшення комунально-побутових умов в установі. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки. Зі слів з засудженого, у скоєному злочині розкаюється.
Доводи апелянта щодо не працевлаштування засудженого ОСОБА_7 не є не слушними, оскільки він самостійно виявляє бажання приймати участь в суспільно-корисних роботах доводячи своє виправлення сумлінним відношенням до праці.
Також не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмова адміністрації установи виконання покарань в зверненні до суду з клопотанням щодо застосування положень статті 82 КК України.

Перевіривши дані про особу засудженого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо можливості задоволення клопотання.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для її скасування немає. Окрім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: