Справа № 202/5269/19
УХВАЛА

25 червня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпрі, громадянина України, не одруженого, з середньо- спеціальною освітою, раніше не судимого, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 21 грудня 2017 року Свердловським районним судом м. Костроми РФ за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 210, ч.3 ст. 30 ч.5 ст. 228.1, ч.3 ст. 69 КК Російської Федерації до 10 років і 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, апеляційною ухвалою Костромського обласного суду РФ вирок залишено без змін, -
В С Т А Н О В И В:
09 червня 2020 року до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відповідно до ч.1 ст. 610 КПК України.
Дане клопотання вмотивоване тим, що 16 липня 2019 року наказом Міністерства юстиції України №2167/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 20.12.2018 року за № 06-166385/18.
Клопотання просять розглянути без участі представника Міністерства юстиції України.
Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності представника Міністерства юстиції України, згідно клопотання заявника про проведення судового засідання без їх участі згідно ч.1 ст. 610 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та прохав його задовольнити, суд вважає, що клопотання Міністерства Юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно отриманих матеріалів встановлено, що засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Свердловського районного суду м. Костроми від 21.12.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.210 (участь у злочинному угрупуванні (злочинній організації) та за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно- телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі «Інтернет»), організованою групою осіб, в особливо великому розмірі) Кримінального Кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років і 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Апеляційною ухвалою Костромського обласного суду РФ від 10 квітня 2018 року, вирок залишено без змін.
Із довідки ФКУ «Виправна колонія №11 УФСВП Росії по Кіровській області» вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №11 УФСВП Росії по Кіровській області», кінець відбуття строку покарання 22 листопада 2025 року.
Із завіреної копії паспорта ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України і відповідно до клопотання Міністерства юстиції України, останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в України є АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», ОСОБА_4 , є громадянином України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою.

В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я ОСОБА_4 , згідно якої останній перебуває у ФКУ «Виправна колонія №11 УФСВП Росії по Кіровській області»і відповідно до амбулаторної карти стан його здоров`я задовільний, має можливість прямувати за межі ФКУ ВК №11 УФСВП Росії по Кіровській області.

Відповідно до характеристики ОСОБА_4 за період відбуття покарання допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, має стягнення, не працевлаштований, характеризується негативно, зв`язок із рідними не підтримує.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за які засуджено ОСОБА_4 у Російській Федерації, передбачена також законодавством України.
Так, дії ОСОБА_4 вироком Свердловського районного суду м. Кострома РФ від 21 грудня 2017 року кваліфіковані за ч.2 ст. 210, ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як участь у злочинному угрупуванні (злочинній організації) і замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно- телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі «Інтернет»), організованою групою осіб, в особливо великому розмірі.
Апеляційною ухвалою Костромського обласного суду РФ вирок Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21 грудня 2017 року, залишено без змін.
Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив такі злочини, як участь у злочинному угрупуванні (злочинній організації) і замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно- телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі «Інтернет»), організованою групою осіб, в особливо великому розмірі.
Частина 1 статті 255 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність заучасть у злочинній організації.

Частина 3 статті 307 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

Частина третя статті 15 Кримінального Кодексу України та частина третя статті 307 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений огранізованою группою, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великому розміру.

Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 належать кваліфікації за ч.1 ст. 255 КК України, де передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років до і ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, де передбачено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Також суд враховує, що частина 4 статті 610 КПК України регламентує, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21 грудня 2017 року, та вважати засудженим ОСОБА_4 за ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб 1983 року», ст.ст. 606-610 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21 грудня 2017 року у відповідність із законодавством України, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести вирок Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21 грудня 2017 року відносно громадянина України ОСОБА_4 засудженого за ч.2 ст. 210, ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим:
- за ч.1 ст. 225 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім ) років без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років і 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 відповідно до вироку Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21 грудня 2017 року при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 21 грудня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 23 травня 2015 року до 20 грудня 2017 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1