печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
12 травня 2020 року у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження з вимогою зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України, вжити заходів щодо закриття кримінального провадження №0001082 від 27.03.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Так, у поданій скарзі ОСОБА_2 просить:

зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України, вжити заходів щодо закриття кримінального провадження №0001082 від 27.03.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Статтею 303 КПК України, а саме частиною 1 цієї статті пунктом 7, законодавцем передбачено оскарження у суді рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Положенням статті 284 КПК України регламентовано порядок та підстави закриття кримінального провадження та зазначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Таким чином, прокурор, встановивши підстави для закриття кримінального провадження виносить про це постанову і жодних інших дій не вчиняє, тобто приймає процесуальне рішення.

З аналізу вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства вбачається, що клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження не містить у собі прохання про проведення процесуальної дії, а відтак постанова за наслідками розгляду такого клопотання не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 220 КПК України.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги заявника, які містяться у прохальній частині скарги, не можуть бути предметом розгляду слідчого судді за скаргами, згідно з Главою 26 КПК України.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1-35, 303-309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1