Провадження № 1-кп/679/7/2020
Справа № 679/167/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 16.05.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Нетішинського міського суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 16.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, так як вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які можуть перешкоджати судовому розгляду і встановленні істини у кримінальному провадженні не перестали існувати, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам та належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, вказав, що 26.05.2020 року потерпілий ОСОБА_6 подав суду заяву в якій просив закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з його відмовою від вказаного обвинувачення, а суд прийняв таку відмову та закрив вказане кримінальне провадження, тому вважає, що на даний час відсутні будь-які ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того вказує, що посилання прокурора на ризик щодо його переховування від суду через суворість покарання, є припущенням, яке жодним об`єктивним доказом і доводом не підтверджене. Водночас зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження після скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, він знаходився під зобов`язанням і виконував всі покладені на нього обов`язки, при цьому на потерпілих та свідків впливу не здійснював.

Також надав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.08.2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 22 грудня 2019 року включно.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.12.2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 14 лютого 2020 року включно.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 лютого 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 11 квітня 2020 року включно.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 березня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 29 травня 2020 року включно.

Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою вже досить тривалий час, а саме, - з 30.08.2019 року , тобто, вже понад 8 місяців, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що перебування ОСОБА_4 в умовах ізоляції на протязі тривалого часу є на даний час необґрунтованим, а тому відносно нього потрібно змінити запобіжний захід, та призначити запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Разом з тим, в клопотанні прокурора відсутні обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки клопотання має ознаки формалізму, в ньому містяться посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно». Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За приписами ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, що зможе запобігти настання існуючого ризику переховуватися від суду, суд враховує, що ОСОБА_4 примирився із потерпілим ОСОБА_6 , а також те, що обвинувачений є багатодітним батьком, має постійне місце проживання, наявність у нього родини, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою, тому суд вважає, що до обвинуваченого доцільно застосувати менш суворий запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю та покладення на ОСОБА_4 додаткових обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за поведінкою обвинуваченого під час строку дії запобіжного заходу, та зможуть знизити ступінь існуючого ризику.

Тому, суд вважає за необхідне у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Нетішинського відділу Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід цілодобовий домашній арешт,

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 застосувати строком на 60 днів, тобто до 24.07.2020 року.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1) прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження, за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3) здати на зберігання органам державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати працівників органу Національної поліції негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Бородянському відділенню поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Розгляд справи відкласти на 14 годину 20 хвилин 16.06.2020 року та повторно викликати свідків.

Ухвала суду в частині звільнення обвинуваченого з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Повний текст ухвали суду виготовлено 27.05.2020 року.

Суддя ОСОБА_1