Справа № 357/2202/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» Міністерство юстиції України, кримінальне провадження за № 0000529 від 08.02.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, громадянина України, з не повною середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерство юстиції України, раніше судимого:

- 19.08.2004 Оболонським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.3, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік;

- 24.04.2007 Києво-Святошинським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2, 69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці;

- 29.09.2008 Луцьким міським судом Волинської області за ст. 186 ч.2, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці;

- 17.12.2012 Святошинським районним судом м. Києва за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. Звільнений 01.12.2015 Коростенським міського суду Житомирської області умовно-достроково по ст. 81 КК України на не відбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 21 день;

- 30.03.2016 Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць;

- 22.04.2019 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 №770 (далі по тексту-Перелік), зокрема метадон (фенадон) включеного до списку № 1 таблиці № 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону засуджений ОСОБА_3 , 07.02.2020 приблизно о 16.00 годині знаходячись на території житлової зони локального сектору № 1 ДУ «Білоцерківська ВК № 35» Міністерство юстиції України, за адресою: місто Біла Церква Київської області, вулиця Василя Симоненка, 16, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав - знайшов на землі, паперовий згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, що містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Маючи досвід періодичного вживання наркотичних засобів ОСОБА_3 , оглянувши, та по зовнішньому вигляду, впевнившись, що виявлена ним речовина є наркотичним засобом, поклав даний згорток за пояс штанів в які був одягнений, після чого незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту вказану речовину.

Надалі, 07.02.2020 приблизно о 17 годині 10 хвилин в ході особистого обшуку ОСОБА_3 в приміщенні чергової частини ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» Міністерство юстиції України в присутності понятих, за поясом штанів виявлено та в подальшому вилучено паперовий згорток обмотаний прозорою поліетиленовою стрічкою з вмістом кристалічної речовини білого кольору, що містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (феналон).

Маса метадону (фенадону), який ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно, придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту становить 0,066 г.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 07.02.2020 приблизно о 16.00 годині знаходячись на території житлової зони локального сектору № 1 ДУ «Білоцерківська ВК № 35», знайшов на землі паперовий згорток з вмістом кристалічної речовини білого та по зовнішньому вигляду зрозумів, що виявлена ним речовина є наркотичним засобом - метадон, поклав даний згорток за пояс штанів в які був одягнений, де зберігав при собі для власного вживання без мети збуту до 17 год. 10 хв. зазначеного дня, тобто до часу, коли був проведений особистий обшук в приміщенні чергової частини ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» в присутності понятих та виявлено і вилучено вказаний паперовий згорток, в середині якого знаходилася кристалічна речовина білого кольору - метадон. В судовому засіданні розкаювався у вчиненні зазначеного злочину та просив призначити йому мінімальний строк покарання.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, судом встановлено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - визнання вини, обставину яка обтяжує його покарання - рецидив злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на теперішній час відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України у ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерство юстиції України, де характеризується посередньо, одружений, який не має утриманців, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді позбавлення волі та позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв зазначений злочин до повного відбування покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2019, згідно з яким ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Таким чином, ОСОБА_3 необхідно остаточно призначити покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2019 у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідати цілям та меті покарання.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Суд встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не обирався запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 вже засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)».

Строк відбуття покарання по даному вироку рахувати з дня ухвалення даного вироку, тобто з 15.04.2020.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 статтями 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбите їм покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2019 та остаточне призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати ухвалення даного вироку, тобто з 15.04.2020.

Речовий доказ по справі, а саме метадон (фенадон), який зберігається за квитанцією № 174/2020 від 26.02.2020, в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1256,08 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень вісім копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1