Справа № 503/173/18
Провадження №1-кп/503/3/20
УХВАЛА

11 березня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

провівши в залі суду в м. Кодима судове засідання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000905 від 21.11.2017 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Березівка Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Кодимського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Від потерпілого ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення відносно нього судової психологічної експертизи для визначення розміру завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та вказав, що експертизу необхідно провести для визначення розміру моральної шкоди та підтвердження суми відшкодування у пред`явленому цивільному позові.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого.

Захисник обвинуваченого та представник цивільного відповідача проти задоволення даного клопотання заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доведення якої покладається, згідно ч. 1 ст. 92 КПК України на потерпілого.

Законодавець, регламентуючи випадки обов`язкового проведення психологічної експертизи, вказує, що вона проводиться для визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого), коли виникає сумнів у їхньому засудженні або здатності давати звіт у своїх діях чи керувати ними, а також для визначення психічного або фізичного стану свідка чи потерпілого у випадках, коли виникає сумнів у їхній здатності правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати щодо них правдиві свідчення.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року "Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах", призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань є неприпустимим.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з відповідними змінами, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин: стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення судової психологічної експертизи, на час розгляду кримінального провадження судом не встановлені обставини, які б вказували на необхідність застосування спеціальних знань при вирішенні питання, щодо визначення розміру моральної шкоди заподіяної потерпілому, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про призначення судової психологічної експертизи для встановлення розміру спричиненої моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1