ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1715/19

28 квітня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000065 від 04.02.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайворонка, Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового та сержантського складу, старший механік водій гранатометник 4 гармати 2 протитанкового взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового та сержантського складу та проходячи військову службу на посаді старшого механіка - водія гранатометника 4 гармати 2 протитанкового взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 31 серпня 2018 року близько 07 год. 30 хв. без будь - яких поважних причин, з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (на НОМЕР_3 загальновійськовому полігоні, АДРЕСА_2 ) та до 08 год. 00 хв. 28 травня 2019 року - до моменту з`явлення до військової частини НОМЕР_1 , проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

Даній дії ОСОБА_3 , які виразились в самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого, захисника щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 в період з 31 серпня 2018 року по 28 травня 2019 року, зазначеними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 , без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1