Дата документу 13.05.2020
Справа № 334/1685/20
Провадження № 1-кс/334/1004/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0001219 від 04 квітня 2020 року, у вигляді домашнього арешту у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0001219 від 04 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 квітня 2020 року приблизно о 23 годині 00 хв., водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF GTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїзній частині вул. Діагональної в м. Запоріжжя, рухаючись зі сторони вул. Південне шосе в напрямку вул. Північне шосе. Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 складала не менше 75,8-79,9 км/год., що перевищує дозволену на даній ділянці проїзної частини швидкість руху 50 км/год.

В цей же час, водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_2 поблизу буд. №11 по вул. Діагональній в м. Запоріжжя, в розриві розділювальної смуги почав виконувати маневр лівого повороту, для подальшого руху в напрямку вул. Північне шосе.

При цьому, водій ОСОБА_8 діючи в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого:

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», перед виконанням зазначеного маневру повороту ліворуч та виїздом на смугу руху автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF GTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість виявити вищевказаний транспортний засіб та впевнитись, що виконуваний ним маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, належних заходів не вжив та приступив до його виконання.

В свою чергу, водій ОСОБА_5 під час подальшого руху по проїзній частині вул. Діагональної, діючи в порушення вимог п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до яких:

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п.12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», продовжив рух з перевищенням дозволеної на даній ділянці проїзної частини швидкості руху, після чого виявивши водія ОСОБА_8 , який виїхав на смугу його руху, застосував міри екстреного гальмування, проте запобігти зіткненню не зміг та допустив контакт передньою частиною керованого автомобіля з правою бічною частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 .

В результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці ДТП.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи трупа №1366 від 04 квітня 2020 року, смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми, що виразилася переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під і над оболонки головного мозку і ускладнилася набряком головного мозку. Пошкодження у ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. З огляду на зовнішній вигляд пошкоджень у ОСОБА_8 , механізм їх утворення, їх висоту, переважання внутрішніх пошкоджень над зовнішніми, вони утворилися при зіткненні автомобіля з рухомою, або стаціонарною перешкодою. В даному випадку, травмуючими предметами були деталі салону автомобіля.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму ДТП № 9-319 від 06 травня 2020 року, водій ОСОБА_5 в даній дорожній ситуації порушив вимоги п.п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, порушення яких перебуває в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення при умові руху з дозволеною швидкістю в населеному пункті. Мінімальна швидкість руху автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF GTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням сліду гальмування, що відобразився та переміщення даного транспортного засобу до кінцевого його положення, складала не менше 75,8-79,9 км/год.

В діях водія ОСОБА_8 в даній дорожній ситуації наявні порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, порушення яких також перебуває в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Технічна можливість водія ОСОБА_8 уникнути зіткнення, залежала від виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 квітня 2020 року, в ході проведення якого зафіксовано слідову інформацію на місці пригоди, а також погодні та дорожні умови, кінцеве положення автомобілів - учасників ДТП, їх механічні пошкодження, які утворилися в результаті зіткнення, положення трупа водія ОСОБА_8 та його тілесні ушкодження;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який розповів детальні обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який розповів обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який розповів обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який розповів обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди;

висновком судової інженерно - транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП за № 9-319 від 06 травня 2020 року;

висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 за №1366 від 27 квітня 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :

може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер. Крім того шкода, яка була завдана потерпілому, не може бути усунена, оскільки потерпілий ОСОБА_8 загинув в результаті ДТП. Підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у нього відсутні стійки соціальні зв`язки, останній не одружений, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела заробітку. Вказане вище, надає підозрюваному ОСОБА_5 можливість постійної зміни місця проживання та переховування його від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Необхідно взяти до уваги й те, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування та суду, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, що в свою чергу унеможливить вручення повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

при обранні особистого зобов`язання, підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистої поруки;

відсутність постійного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а також те, що злочин який вчинив підозрюваний ОСОБА_5 спричинив загибель потерпілого ОСОБА_8 , свідчить про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , виконання ним процесуальних обов`язків, доцільним є застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_5 зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати своє житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби.

Слідчий підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання заявлене слідчим. Вказав, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання від трьох до восьми років позбавлення волі. Існує ризик, що він стане переховуватися від слідства чи суду, впливати на свідків у справі. Зазначені обставини доводять, що підозрюваний може ухилитися від слідства чи суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився від будь яких пояснень.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім цього при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке Законом віднесено до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя вважає, що подані стороною обвинувачення докази, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підозрюваним. При цьому слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінальної справи по суті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів - або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна зважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання.

Крім цього слідчий суддя вважає, що підтвердженим є лише ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому провадженні, проте, слідчим та прокурором не доведено, що запобігти цьому ризику неможливо шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт.

Однак з огляду на викладене слідчий суддя вважає, що існує ризик, що тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому оголошено підозру, може схилити її до наміру переховуватися від органів слідства чи суду або вживати дії щодо перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, здійснюючи тиск на свідків у справі, в зв`язку із чим є необхідність у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.181 КПК України строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоров`я підозрюваного, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання застосувавши до підозрюваного домашній арешт у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 179, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 206 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0001219 від 04 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього такі обов`язки:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відвідувати місця значного скупчення людей (кафе, ресторани, розважальні заклади, клуби, тощо);

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків проведення слідчих дій та судового розгляду.

У разі невиконання ухвали та покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право контролю за підозрюваним, має право постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу, згідно з положеннями цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали два місяці - до 13 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1