Справа № 936/985/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/563/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2019 року у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжого заходу відмовлено, задоволено клопотання прокурора та продовжено

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мукачево, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянинe України, українцю, непрацюючому, неодруженому, з освітою середньо - спеціальною, не судимому,
обвинуваченому за ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.02.2020 включно. Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, покладених на нього відповідно до КПК України у розмірі однієї тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1921000 грн.
В ухвалі суду вказується на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню. Судом враховано, що обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились; ризики, які наведені прокурором також не змінились. Станом на 23.12.2019 р. У кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, а тому суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до 21.02.2020 р. до 17.00 год. Разом з тим, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначив розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і покладених відповідно до КПК України обов`язків у розмірі однієї тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1921000 грн.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає про те, що висновки суду щодо ризиків, про які йдеться в клопотанні прокурора ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування і у клопотанні не було наведено яких-небудь реальних доказів, що на даний час ще є ризики, передбачені ст. 177 КПК України або появились нові ризики, які б негативно впливали на розгляд справи по суті. Також посилається на те, що свідок захисту ОСОБА_7 судом допитаний, а свідки обвинувачення є працівниками поліції, на яких ОСОБА_5 вплинути не може. Посилається і на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає із родиною, характеризується позитивно. Крім того, вказує на те, що мати обвинуваченого ОСОБА_5 на даний час перебуває на лікуванні і сам обвинувачений потребує лікування через хронічні захворювання. Визначений розмір застави вважає таким, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, оскільки ОСОБА_5 без постійного заробітку і встановлений розмір є непомірним для нього. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 , неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора та обвинуваченого враховується, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурору та обвинуваченому надіслано відповідно до вимог закону; що обвинувачений не подавав заяв чи клопотань про доставку його на розгляд апеляційної скарги й у її розгляді приймав участь захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , який заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з відсутністю обвинуваченого до апеляційного суду не подавав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються із здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а також те, що наведені прокурором у клопотанні ризики продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що станом на 23.12.2019 у кримінальному провадженні не допитано всіх свідків.
Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, і яке має значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.
Колегія суддів вважає, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його тяжкість та спосіб вчинення, а також те, що судове провадження не закінчено й всі свідки ще не допитані, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на свідків та інших фігурантів кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, колегія суддів також вважає, що вищевказані ризики слугували підставами для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу й будь-яких обставин, які б свідчили про те, що на даний час вони зменшились чи відпали, не встановлено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до належного висновку про необґрунтованість клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що всі ризики, про які йдеться в клопотанні прокурора, ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування і в клопотанні не наведено яких-небудь реальних доказів, що на даний час ще є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, або появились нові ризики, які б негативно впливали на розгляд справи по суті, - колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються вищенаведеними обставинами й не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинене кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або визначений судом першої інстанції розмір застави.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що свідок захисту ОСОБА_7 судом допитаний, а свідки обвинувачення є працівниками поліції, на яких ОСОБА_5 вплинути не може; що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає із родиною, характеризується позитивно; що мати обвинуваченого ОСОБА_5 на даний час перебуває на лікуванні і сам обвинувачений потребує лікування через хронічні захворювання. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює утримання останнього під вартою.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вимоги ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та обґрунтовано визначив розмір застави, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При цьому, апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 .. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що визначений розмір застави не відповідає вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, оскільки ОСОБА_5 без постійного заробітку і встановлений розмір застави є непомірним для нього, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції в цій частині.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2019 року, якою у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено і задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому за ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21.02.2020, включно та визначено розмір застави одна тисяча прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1921000 грн. залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :