Провадження № 1-кс/742/186/20
Єдиний унікальний № 733/1052/17
У Х В А Л А

14 лютого 2020 року
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 розглянувши заяву слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 , про самовідвід у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих СВ Ічнянського ВП С.Бєлана, В.Прокопця та процесуальних керівників прокурорів К. Макотринського, ОСОБА_4 щодо не розгляду (не вирішення) клопотання потерпілої від 16.01.2020 р. в к/п №0000054, та про зобов`язання вчинити певні дії-

встановив:

13 лютого 2020 року слідчим суддею Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих СВ Ічнянського ВП С.Бєлана, В.Прокопця та процесуальних керівників прокурорів К. Макотринського, ОСОБА_4 щодо не розгляду (не вирішення) клопотання потерпілої від 16.01.2020 р. в к/п №0000054, та про зобов`язання вчинити певні дії, яку аргументував тим, що відповідно до заяви ОСОБА_3 від 11 та 12.02.2020 року нею було заявлено відвід всім суддям Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, в тому числі судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 , у зв`язку з сумнівами в неупередженості та необ`єктивності, оскільки при розгляді її скарг приймали, на думку ОСОБА_3 , завідомо неправосудні судові рішення.

У зв`язку з цим розгляд ним справи може викликати сумнів в його неупередженості.

Відповідно до п.4 ст.75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очалан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
Виходячи з вищевикладеного вважаю, що в заяві слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 зазначені обставини на які слідчий суддя ОСОБА_2 посилається, як на підставу самовідводу, можуть викликати сумнів у учасників провадження щодо неупередженості слідчого судді .

Крім того слід зазначити, що аналіз нормами КПК України свідчить про те, що дані норми покладають на слідчого суддю, суд обов`язок, в разі наявності підстав, заявити самовідвід та на переконання суду, під час вирішення питання про самовідвід слідчому судді, суду від розгляду справи, суд, який розглядає дану заяву, не наділений повноваженнями перевіряти обґрунтованість такого самовідводу.

За таких обставин, заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.35,75,80-82 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 , про самовідвід у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих СВ Ічнянського ВП С.Бєлана, ОСОБА_5 та процесуальних керівників прокурорів К. Макотринського, ОСОБА_4 щодо не розгляду (не вирішення) клопотання потерпілої від 16.01.2020 р. в к/п №0000054, та про зобов`язання вчинити певні дії.

Справу передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Слідчий суддя ОСОБА_1