Справа №639/2554/15-к
Провадження № 1-кс/639/1108/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0002525, внесеному до ЄРДР 30.12.2014 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з неповною вищою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України; з 2010 року переховувався від суду та органу досудового розслідування; наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання в межах строків досудового розслідування, тобто до 05.06.2020р..

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили в задоволенні клопотання відмовити, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому ОСОБА_4 пояснив, що в березні 2010 року його було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_7 , яке мало місце о 00:15 год. 18.01.2010 року в приміщенні СТО за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 102-а, а у квітні 2010 року кримінальну справу разом з обвинувальним висновком направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова. До жовтня 2010 року він з`являвся до суду, але судові засідання не відбувались. Потім в приміщенні суду хтось повідомив йому, що кримінальну справу закрито, адже викрадене майно - золотий ланцюжок - було повернуто потерпілому. Оскільки в м. Харкові в нього було відсутнє житло, квартиру він винаймав у знайомого, роботи в нього не було, а сам він є уродженцем м. Дніпропетровська, то, будучи впевненим в тому, що розгляд кримінальної справи завершений, поїхав в смт. Покровське Дніпропетровської області до своєї матері, де проживав нетривалий час, а потім переїхав до м. Дніпропетровська, де проживає до теперішнього часу разом із сім`єю. Нещодавно в ході спілкування із знайомими працівниками поліції м. Дніпра останні повідомили, що існує база розшукуваних осіб. Задля жарту він запропонував перевірити його у вказаній базі, та з`ясувалось, що він знаходиться в розшуку. Після цього працівники поліції м. Дніпра зв`язались з Новобаварським ВП ГУНП в Харківській області, працівники якого приїхали та привезли його до м. Харкова, де він дізнався, що в дійсності кримінальна справа стосовно нього розглянута не була. Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 визнав частково, зазначивши, що визнає, що таємно викрав 18.01.2010 року в приміщенні СТО за адресою: АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_7 золотий ланцюжок та грошові кошти, але у розмірі приблизно 2000,00 грн., а не 4790,00 грн., як це йому інкриміновано.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані до суду докази, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Судовим розглядом встановлено, що 03.03.2010 СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області порушено кримінальну справу № 65100131 у відношенні ОСОБА_4 за фактом таємного викрадання майна ОСОБА_7 , яке мало місце о 00 год. 15 хв. 18.01.2010 в приміщенні СТО за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 102-а.
06.04.2010 кримінальна справа № 65100131 за обвинуваченням ОСОБА_4 направлена для розгляду до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2010 підсудний ОСОБА_4 оголошений у розшук.

В подальшому відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2014 кримінальну справу № 65100131 направлено прокурору Жовтневого району м. Харкова для організації проведення додаткового розслідування.

30.12.2014 інформацію про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальна справа № 65100131) внесено до ЄРДР за № 0002525 із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

31.12.2014 та 13.02.2018 ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,а саме в тому, що 18.01.2010 о 00 год. 15 хв. він перебував за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 102-а, в приміщенні СТО, де він не офіційно працював на посаді адміністратора. Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету наживи, користуючись відсутністю володільця СТО ОСОБА_7 , а також тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до сейфу, таємно заволодів грошима в сумі 4790 грн, та золотим ланцюжком із золота 585 проби, вагою 17, 88 гр. вартістю 2574 грн. 72 коп. (відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 496 від 19.03.2010). Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

31.12.2014 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук та досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження зупинено.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2020р. було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
29.04.2020 о 18 год. 30 хв. за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40, підозрюваного ОСОБА_4 затримано відповідно до ст. 191 КПК України.
Як зазначалось вище, в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, оспорюючи лише суму викрадених ним грошових коштів.

З матеріалів досудового розслідування, копії яких було надано слідчому судді, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, наведених вище.

При цьому необхідно зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення. Метою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини, на які посилається ОСОБА_4 , а саме щодо розміру суми грошових коштів, які були ним викрадені, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, обставини, на які посилається ОСОБА_4 не виключають в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи:
- яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
- яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
При цьому ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, санкцією якої, окрім більш м`яких, передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Перевіркою даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий; окрім даного кримінального провадження, до кримінальної відповідальності не притягувався; проживає в м. Дніпро однією сім`єю з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її сином від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх спільним сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; офіційно не працює, зі слів працює неофіційно будівельником; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; не має місця реєстрації.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого) прокурором в судовому засіданні доведено не було, адже: доводи про його існування ґрунтуються на припущеннях; дані про намагання підозрюваного вплинути на будь-кого з учасників кримінального провадження слідчому судді не надані; злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не пов`язаний із застосуванням насильства.
З урахуванням покарання, яке може бути призначене ОСОБА_4 , та наведених даних про його особу,прокурором доведено наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Надаючи оцінку ступеню встановленого ризику, необхідно зазначити таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у січні 2010 року, тобто більш ніж 10 років тому. Окрім даного кримінального провадження, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, в тому числі протягом того тривалого строку, що минув після вказаних подій.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
При цьому необхідно відзначити, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, окрім покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, передбачено інші альтернативні види покарання - штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців.
Крім того, розшук підозрюваного сам по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.
Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі №5-1кс15 та підтриманий в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. по справі №659/2364/16, від 30.05.2019р. по справі 639/793/17, від 03.07.2019р. по справі №551/403/16, від 24.07.2019р. по справі №725/2356/16, від 19.09.2019р. по справі №350/1218/16 та ухвалі від 08.11.2019р. по справі №372/2007/19.
Матеріали, додані до клопотання слідчого не містять даних про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про його виклики до органу досудового розслідування та суду (повідомлення про вручення повісток, розписки про повідомлення необхідності явки до суду/слідчого тощо).
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
З урахуванням вищенаведених обставин, при розгляді клопотання встановлено, що наведені у клопотанні слідчого ризики, не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Фактично встановлений ризик, за переконанням слідчого судді, має мінімізований ступінь його здійснення, а слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаному ризику.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням ризику, доведеного слідчим та прокурором в суді та його ступеня, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, а саме у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду.

Прийшовши до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 189, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 строком на два місяці такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1