Справа № 298/298/20 Провадження № 1-кп/304/181/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000073 від 26 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що 11 березня 2020 року на розгляд Перечинського районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000073 від 26 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 06 березня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. 29 квітня 2020 року у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 продовжено строк дії вказаного запобіжного заходу строком до 28 червня 2020 року. Прокурор вважає, що ризики, враховані при продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу не відпали і на даний час, а саме обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Беручи до уваги те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також те, що вказані ризики не зменшилися, судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 не розпочато, прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на два місяці.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив та у свою чергу заявив суду усне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та клопотав про передачу ОСОБА_4 під його особисту поруку, оскільки обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом, не може виконувати свій обов`язок з утримання сім`ї, будь який дохід у нього відсутній, про що надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19 червня 2020 року № 9888.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що наміру переховуватися від суду він не має, виконує обов`язки встановлені судом належним чином, під час перебування під домашнім арештом його перевіряли працівники поліції і порушень запобіжного заходу він не мав, має намір влаштуватися на роботу.

Прокурор з приводу зміни запобіжного заходу на особисту поруку заперечив та зазначив, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2020 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком до 06 травня 2020 року (включно) з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, який ухвалою суду від 29 квітня 2020 року було продовжено до 28 червня 2020 року.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд погоджується з доводами прокурора про наявність на час розгляду вказаного клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дітей не має, постійного офіційного місця роботи також не має, отже існує достатня ймовірність ризику намагань з боку обвинуваченого ухилитися від суду. Судом також враховується, що наразі, з огляду на стадію судового розгляду кримінального провадження існує ризик ймовірного впливу на потерпілого, свідків, оскільки вказані особи ще не допитані у судовому засіданні. Вказані ризики враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу згідно ухвали від 29 квітня 2020 року, проте їх рівень з того часу значно знизився, з огляду на перебіг судового розгляду, дотримання обвинуваченим умов застосованого до нього раніше запобіжного заходу, а тому прокурором не доведена неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід для запобігання вказаним ризикам.

Станом на час розгляду даного клопотання до суду від органів Національної поліції не надходило інформації про факти порушень з боку обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків за ухвалою суду, прокурор у судовому засіданні про порушення запобіжного заходу з боку обвинуваченого також не зазначав.

Відтак суд констатує, що на час розгляду вказаного клопотання ОСОБА_4 належним чином виконує обов`язок прибувати на першу вимогу суду та з`являвся в усі без виключення судові засідання.

За наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»).

Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії»). У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Розглядаючи вказане питання суд керується положеннями Глави 18 КПК, зокрема, статтями 177, 178, 194 КПК України.

Як було зазначено вище, під час розгляду клопотання адвокат ОСОБА_5 виявив бажання про особисту поруку відносно обвинуваченого, у зв`язку з чим після роз`яснення йому ст. 180 КПК України просив встановити особисту поруку над ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, та змінити обвинуваченому запобіжний захід та готовий забезпечувати його явку до суду для участі у судових засіданнях.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 зазначив, що має особисті зв`язки з обвинуваченим, моральний вплив на нього, завдяки чому зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та виконання покладених на нього обов`язків. У свою чергу він також ознайомлений з обов`язками та наслідками порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість зміни запобіжного заходу шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, яка забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та є необхідним для належного забезпечення даного кримінального провадження, дотримання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, а також пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні.

Визначаючи в якості поручителя адвоката ОСОБА_5 суд виходить з того, що поручитель, який допитаний у судовому засіданні, є особою, яка заслуговує на особливу довіру, має особисті зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_4 та моральний вплив на нього, завдяки чому зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та ознайомлений з обов`язками та наслідками порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне змінити раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід, застосувавши до нього такий запобіжний захід як особиста порука з покладенням на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України відповідних обов`язків.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 180, 181, 186, 193, 194, 196, 309, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистої поруки адвоката ОСОБА_5 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24 серпня 2020 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду, прокурора на першу вимогу;

- повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду, прокурора;

- повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити поручителю ОСОБА_5 , що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також те, що він поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу; роз`яснити його право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою відповідальність, та необхідність у цьому разі забезпечення явки обвинуваченого до суду з метою вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу; а також роз`яснити, що у разі невиконання ним взятих на себе обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий: ОСОБА_1