КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001662 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001662 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Також цією ухвалою застава, що внесена за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у розмірі по 140 960 грн. за кожну, повернута застоводавцю ОСОБА_11 .

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 291 КПК України, оскільки не встановлено місце вчинення злочинів, що позбавляє суд та сторони кримінального провадження вирішити питання, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 315 КПК України, а саме - місце проведення судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню, та тягне неможливість виконати судом вимоги ст. 32 КПК України, відповідно до якої, _______________________________________________________
Справа №11-кп/824/359/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1
якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Задовольняючи клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення застави, що внесена за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у розмірі по 140 960 грн. за кожну, застоводавцю ОСОБА_11 , суд виходив з того, що, у зв`язку із закінченням строку дії ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року, якими було продовжено строк дії, покладених на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, дія запобіжного заходу у виді застави у розумінні вимог ст. 182 КПК України, як такої, що полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, припинилась, і тому, як така, що не була звернута в дохід держави, підлягає поверненню заставодавцю.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України та до нього долучено всі необхідні додатки, а висновки суду, зазначені в оскаржуваній ухвалі, є хибними та об`єктивно не відповідають змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні.
Щодо посилання суду на те, що в обвинувальному акті не вказано місце вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки злочин, передбачений ст. 190 КК України, є закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпорядження таким майном, а з обвинувального акта можна зробити висновки про те, що право розпоряджатися чужим майном обвинувачені отримали за місцем постійного мешкання у м. Біла Церква Київської області.

Також, відповідно до змісту обвинувального акта, органом досудового розслідування не встановлено місце вчинення кримінальних правопорушень, тому, у разі встановлення порушень вимог територіальної підсудності, суд повинен був звернутись із відповідним поданням до Київського апеляційного суду, проте, місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень та прийняв рішення, в якому встановив порушення правил підсудності.

Крім того, ч. 3 ст. 291 КПК України, на яку у своєму рішенні, як підставу для повернення обвинувального акту, послався суд, передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, і ці вимоги закону дотримано, а тому суд дійшов хибних висновків і в цій частині.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції є хибними та такими, що не відповідають вимогам КПК України, оскільки прийнятті з істотним порушенням процесуального закону і неправильним застосуванням КПК, що відповідно перешкодило суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, під час прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору, судом задоволено клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про повернення застави заставодавцю - ОСОБА_11 , проте, судом не взято до уваги, що стаття 203 КПК України визначає, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження, однак безстроковість запобіжного заходу у вигляді застави, у разі його застосування судом, випливає зі змісту КПК України, що не передбачає строку дії відповідної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги, які висуваються до обвинувального акта, визначені у ст. 291 КПК України.
Так, згідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ст. 291 КПК України, та долучені визначені вказаною правовою нормою додатки, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив, що в ньому фактично не зазначено місце вчинення інкримінованих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 злочинів, що позбавляє суд можливості вирішити питання підсудності даного кримінального провадження.

Між тим, як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, якої досягли у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, шляхом обману, а саме - створюючи враження про свою належність до ТОВ "Фавор-Альянс" та шляхом надання недостовірних даних, уклавши від імені директора ТОВ "Фавор-Альянс" ОСОБА_13 . Договори з підприємствами-перевізниками про надання транспортно-експедиційних послуг для здійснення вантажних перевезень, не здійснили оплати за виконані послуги по перевезенню вантажів ТОВ "Леона Транс", ТОВ "Восток", ТОВ "ТК Магнат", ТОВ "АЛСЕН", ПП "ЛугУкрТранс", ТОВ "АВТО Люкс", ТОВ "ТАМ-Транс", ТОВ "Автокомплект", ПФТФ "Корона", ФОП " ОСОБА_14 ", ФОП " ОСОБА_15 ", яку отримали від замовників перевезень вантажу, придбавши таким чином право на майно підприємств-перевізників шляхом обману, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Отже, як слідує зі змісту обвинувального акта, конкретне місце вчинення цього злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо кожного з підприємств-перевізників органом досудового розслідування не встановлено.
При цьому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор викладає ті фактичні обставини кримінального провадження, які вважає встановленими під час досудового розслідування, а тому повернення судом першої інстанції обвинувального акта прокурору через необхідність зазначення в ньому місця вчинення злочинів є безпідставним, на що обґрунтовано звертає увагу в апеляційній скарзі і прокурор.

Що стосується тієї обставини, що судом було прийнято рішення про повернення обвинувального акта прокурору з цих підстав через неможливість вирішення питання підсудності даного кримінального провадження, то колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку, так якконкретне місце вчинення цього злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо кожного з підприємств-перевізників органом досудового розслідування не встановлено, то, виходячи з положень ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За таких обставин, у разі наявності у суду першої інстанції сумнівів щодо підсудності даного кримінального провадження Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, він має діяти у відповідності до положень ст.ст. 32, 34 КПК України, звернувшись з відповідним поданням до Київського апеляційного суду, а не шляхом повернення обвинувального акта прокурору.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.

Досліджувана ухвала суду першої інстанції в частині прийняття рішення про повернення застоводавцю ОСОБА_11 застави, що внесена за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у розмірі по 140 960 грн. за кожну, не може бути предметом перегляду судом апеляційної інстанції в даному провадженні, з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України, серед судових рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про повернення обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отже, відповідно до положень ст.ст. 392, 314 КПК України, рішення про повернення заставодавцю застави у визначеному розмірі, оскарженню не підлягають.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора, що стосуються оскаржуваної ухвали у вищевказаній частині, не заслуговують на увагу апеляційного суду, а відтак, апеляційну скаргу прокурора у провадженні слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001662 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3