Справа № 530/927/19
Номер провадження 1-кп/530/8/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2020 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області кримінальне провадження за № 0000439 від 03.11.2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від: 24.02.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 30.03.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 22.05.2013 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 17.12.2013 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; Дергачівським районним судом Харківської області від 17.04.2015 року за ч.2 ст.393, ст.71, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, згідно з ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2015 року пом`якшено покарання за ч.2 ст.393 КК України із застосуванням ст.69 КК України з 5 років позбавлення волі до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського р/с м. Харкова від 17.12.2013 року і призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі; за вироком Орджонікідзевського р/с м. Харкова від 27.03.2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст..70 КК України і призначено покарання 4 роки позбавлення волі, на шлях виправлення не став і маючи не зняту і непогашену судимість, знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.
В один із днів, на початку жовтня 2018 року, в обідню пору, точно дату та час невстановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом розбиття віконного скла, проник до будинку нежилого господарства ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_6 речі, а саме: монітор «LG» Flatron 23EA53TA, серійний номер 307NDCRE8819, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.; комп`ютерний системний блок «ТОВ ЕТЕ Логістик», 3Q PC Unity A3316-ELA6 3500 AMD A55/4GB DDR3/1TBRADEON HD7570 2 GB_+RW/400WOS, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 3287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 50 коп.; клавіатуру 4TECH, вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 250 грн. 00 коп.; комп`ютерну мишку «Logitech», вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 76 грн. 67 коп.; телевізор «SUPRA», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 733 грн. 33 коп.; DVD - програвач «LG» DKE 574XB, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 256 грн. 67 коп.; дві колонки до комп`ютера марки «Logitech», вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 416 грн. 67 коп.
В подальшому викраденими речами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд і в результаті даної крадіжки потерпілій ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди на загальну суму 7420 (сім тисяч чотириста двадцять) грн. 84 коп..
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.
Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.
Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , показав, що в один з днів початку жовтня 2018 року, в обідню пору, точно дату та час не пам`ятає, коли він працював в будівельній бригаді шляхом розбиття віконного скла, проник до будинку в с.м.т.Опішня де викрав комп`ютер, мишку, монітор, клавіатуру, телевізор, пульт, програвач, колонки. Переніс до сховища, а потім до автомобіля. Під час судових засідань змінював свої покази вказуючи, що злочин здійснив то сам, то з іншою людиною, чим намагався затягнути судовий розгляд справи. Під час судового засідання 03.01.2020 року вказав, що злочин вчинив самостійно, свою вину визнає і просить суворо не карати.
Визнана органом досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 , на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілого від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їй судових повісток. До суду від потерпілої поступила заяви про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що в жовтні 2018 року він працював на будівництві в с.м.т.Опішня, Зіньківського району, Полтавської області. Взяв собі підсобного працівника ОСОБА_8 .. Одного разу біля 12 години ОСОБА_9 зник, а коли вони сідали до його автомобіля, їхати додому в с. Ч.-Федорівку підійшов до нього і попрохав забрати предмети. Через деякий час він придбав у Косач деякі предмети, в тому числі і комп"ютер.
Свідок ОСОБА_10 повідомив, що його мати, ОСОБА_11 , в кінці жовтня на початку листопада 2018 року, за 2500 гривень придбала комп`ютер у своїх знайомих в с.Човно-Федорівка. Даний комп`ютер було вилучено працівниками поліції.
Свідок, ОСОБА_12 повідомила, що вона в кінці жовтня на початку листопада місяця за 2500 гривень купила комп`ютер в співмешканця ОСОБА_13 - ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що вона проживає разом із співмешканцем, ОСОБА_7 .. Під час розмови з ним, в осени 2018 року вона дізналася, що ОСОБА_14 мав намір купити комп`ютер у ОСОБА_15 . Через деякий час вона дома побачила даний комп`ютер, а в кінці жовтня 2018 року комп`ютер ОСОБА_14 продав ОСОБА_11 .
Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується наступною сукупністю доказів.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якої потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що в період часу з 01.10.2018 року по 03.11.2018 року невідома особа шляхом розбиття скла вікна проникла до будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , звідки викрала електротовари на суму 15 тисяч гривень (т.2а.с. 16-17).
Протоколом огляду місця події від 03.11.2018 року та фототаблицями до нього, згідно якого встановлено, що місце події розташоване за адресою с.м.т.Опішня. вул. П.Мирного, 67. В будинку пошкоджено віконну раму, розкидано речі предмети (т.2 а.с.20-24).
Копіює технічного паспорта, згідно якого власником будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_6 (т.2 а.с.25-29).

Протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 проведеного від 12.07.2019 року, під час якого підозрюваний розповів про обставини справи та показав на території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки здійснив крадіжку (т.2 а.с.105-106).
Висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року, згідно якого вартість монітора «LG» Flatron 23EA53TA, серійний номер 307NDCRE8819 становить 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.; комп`ютерний системний блок «ТОВ ЕТЕ Логістик», 3Q PC Unity A3316-ELA6 3500 AMD A55/4GB DDR3/1TBRADEON HD7570 2 GB+RW/400WOS, вартість якого становить 3287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 50 коп.; клавіатуру 4TECH, вартість якої становить 250 грн. 00 коп.; комп`ютерну мишку «Logitech», вартість якої становить 76 грн. 67 коп.; телевізор «SUPRA», вартість якого становить 733 грн. 33 коп.; DVD - програвач «LG» DKE 574XB, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, вартість якого становить 256 грн. 67 коп.; дві колонки до комп`ютера марки «Logitech», вартість яких становить 416 грн. 67 коп. (т.2 а.с.71-78).
Згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 18.01.2019 року речовими доказами є речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_16 в с.Човно-Федорівка, Зіньківського району, а саме: монітор «LG» Flatron 23ЕА53ТА, серійний номер 307NDCRE8819, комп`ютерний системний блок «ТОВ ETE Логістик», 3Q - PC A3 316-EL А6 3500 AMD A55/4GB DDR3/ 1 TB RADEON 2 GB, клавіатуру 4TECH, комп`ютерну мишку «Logitech». Речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_17 в с.Човно- Федорівка, Зіньківського району, а саме: телевізор «SUPRA», DVD - програвач «LG» DKE 574ХВ, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, колонки до комп`ютера «Logitech». (т.2. а.с.65-66).
Стороною захисту не було надано суду жодного доказу того, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин за попередньою змовою групою осіб, а навпаки в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій ОСОБА_5 , 14.02.2019 року самостійно вказав, що злочин здійснив самостійно, який жодних заперечень не висував, про що свідчать його пояснення, зроблені в заяві.
При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.
Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
Відповідно, під приміщенням, в тому числі, треба розуміти внутрішню частину будівлі, споруди або багатоповерхового будинку, які належать колективу, організації, державі чи приватній особі. А дії особи, направлені на проникнення до будинку, доступ до якого є обмеженим шляхом використання замків (кодованих, електронних тощо) та замикання дверей з метою перешкоди та заборони для вільного доступу у це приміщення стороннім особам, якщо такі дії вчинені з метою крадіжки, необхідно кваліфікувати за відповідною нормою кримінального закону з кваліфікуючою ознакою, як вчинення таких дій з проникненням у приміщення.
Суд бере до уваги, що злочин скоєно в жовтні 2018 року, а ОСОБА_5 про даний злочин повідомив 20.02.2019 року, тільки після того, як скоїв інші злочини та був затриманий працівниками поліції.
Органами досудового слідства, дії ОСОБА_5 , кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 , достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення вподальшому скоєння ним злочинів, суд враховує, що він свою вину визнає повністю, активно сприяв розкриттю злочину і вважає ці обставини, такими що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 рецидив злочину.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Згідно вимог діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.
Щире каяття це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.
Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, що ОСОБА_5 , скоїв злочин передбачений ст. 185 ч 3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, який відноситься до тяжкого злочину; обставин вчиненого злочину, конкретні обставини справи, серед яких те, що матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано,суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, його ставлення до скоєного,а також особу ОСОБА_5 , який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, при цьому після кожного звільнення, перебуваючи на волі, як він знову вчиняв злочини, що свідчить про неефективність строків покарань, які він відбував реально, не розкаявся у вчиненому, не працює та ніколи не працював офіційно, неодружений, на утриманні осіб не має суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе в ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Оскільки суд призначає засудженому покарання у виді позбавлення волі та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає необхідним залишити засудженому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі "Руслан Яковенко проти України", в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили. ( п. 46, п. 62).
Строк відбування покарання необхідно рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 29.01.2019 року.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Згідно медичних довідок ОСОБА_5 , - практично здоровий.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрано - тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі: речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_16 в с.Човно-Федорівка, Зіньківського району: монітор «LG» Flatron 23ЕА53ТА, серійний номер 307NDCRE8819, комп`ютерний системний блок «ТОВ ETE Логістик», 3Q - PC A3 316-ELА6 3500 AMD A55/4GB DDR3/ 1 TBRADEON 2 GB, клавіатуру 4TECH, комп`ютерну мишку «Logitech»; речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_17 в с.Човно- Федорівка, Зіньківського району, а саме: телевізор «SUPRA», DVD - програвач «LG» DKE 574ХВ, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, колонки до комп`ютера «Logitech» - передано на зберігання до камери зберігання при Зіньківському ВП Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи 290 грн. 00 коп..

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Орджонікідзевського р/с м. Харкова від 27.03.2019 року призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Зарахувати у строк відбування покарання перебування ОСОБА_5 під вартою з 29.01.2019 року, з моменту фактичного його затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Речові докази по справі: речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_16 в с.Човно-Федорівка, Зіньківського району: монітор «LG» Flatron 23ЕА53ТА, серійний номер 307NDCRE8819, комп`ютерний системний блок «ТОВ ETE Логістик», 3Q - PC A3 316-ELА6 3500 AMD A55/4GB DDR3/ 1 TBRADEON 2 GB, клавіатуру 4TECH, комп`ютерну мишку «Logitech»; речі, вилучені 18.01.2019 року в ході огляду в ОСОБА_17 в с.Човно- Федорівка Зіньківського району, а саме: телевізор «SUPRA», DVD - програвач «LG» DKE 574ХВ, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, колонки до комп`ютера «Logitech», які передано на зберігання до камери зберігання при Зіньківському ВП Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, повернути власниці.
Стягти з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , не працюючого, на користь держави - 290 (двісті дев`яносто ) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1