Справа № 159/5851/19
Провадження № 1-кп/159/82/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників, відповідно, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 900 002 38 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, є особою з інвалідністю з дитинства 3 гр, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, працюючого експедитором у ТОВ «СКС», раніше не притягався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 о 22 год. 19.08.19 р., діючи за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_4 , переслідуючи мету заволодіння чужим майном, прийшов на другий поверх недіючої споруди, що розташована поблизу торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , перебуваючи у цьому приміщенні, з метою доведення за завершення спільних з обвинуваченим ОСОБА_4 злочинних намірів, спрямованих на заволодіння чужим майном, будучи одягненим у костюм камуфляжного забарвлення і у маску з вирізом для очей (балаклаві), здійснював своїм зовнішнім виглядом психологічний тиск на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 03 р. н.. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 , діючи у групі з обвинуваченим ОСОБА_3 , з корисливих спонукань, бажаючи придушити волю потерпілого, у присутності неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , 03 р. н., застосував до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 03 р. н., насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: схопив однією рукою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 03 р. н., за горло та, приклавши фізичне зусилля, повалив останнього на підлогу і наніс йому кулаком почергово по одному удару по обличчю, животу та тулубу, чим спричинив останньому фізичний біль, після чого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 200 грн, які неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , 03 р. н., під дією застосованого до нього насильства передав у руки обвинуваченому ОСОБА_4 .. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 в групі з обвинуваченим ОСОБА_4 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , 03 р. н., було спричинено майнову шкоду на суму 200 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. вчиненому за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того він же о 22 год. 05 хв. 19.08.19 р., перебуваючи на другому поверсі недіючої споруди, що розташована поблизу торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 , 03 р. н., з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , 03 р. н., умисно наніс один удар коліном у живіт останнього, завдавши, таким чином, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , 03 р. н., тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом шлунково попереково ободової зв`язки з розвитком внутрішньо черевної кровотечі та забоєм попереково ободової кишки та підшлункової залози, вторинно змішаного геморагічного апендициту з апендиктомією, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному завданні тяжкого тілесного ушкодження, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 о 22 год. 19.08.19 р., діючи за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_3 , який був одягнений в костюм камуфляжного забарвлення і у маску з вирізом для очей (балаклаву), переслідуючи мету заволодіння чужим майном, прийшов на другий поверх недіючої споруди, що розташована поблизу торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 ; перебуваючи у цьому приміщенні, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 03 р. н., та, бажаючи придушити волю останнього, діючи з корисливих спонукань, у присутності неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , 03 р. н., та за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , який своїм зовнішнім виглядом здійснював психологічний тиск на неповнолітнього потерпілого, застосував до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 03 р. н., насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Так обвинувачений ОСОБА_4 схопив однією рукою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 03 р. н., за горло та, приклавши фізичне зусилля, повалив останнього на підлогу і наніс йому кулаком почергово по одному удару по обличчю, животу та тулубу, чим спричинив останньому фізичний біль, після чого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 200 грн, які неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , 03 р. н., під дією застосованого до нього насильства передав йому у руки. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 в групі з обвинуваченим ОСОБА_3 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , 03 р. н., було спричинено майнову шкоду на суму 200 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. вчиненому за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Вказане вище обвинувачення пред`явлено кожному з обвинувачених за обвинувальним актом, складеним 30.09.19 р. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що був затверджений тоді ж прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області.

09.10.19 р. обвинувальний акт надійшов до Ковельського міськрайсуду Волинської області.

У судовому засіданні 27.01.20 р. прокурором подано суду угоду про визнання винуватості, укладену 17.12.19 р. між обвинуваченими у присутності захисників кожного з них, та прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_10 зі згоди неповнолітніх потерпілих та законних представників кожного з них у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні 27.01.20 р. прокурор просить угоду затвердити.

Інші учасники судового засідання також просять угоду затвердити.

За умовами угоди про визнання винуватості кожен з обвинувачених беззастережно та у повному обсязі пред`явленого кожному з них обвинувачення, визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення (злочину), передбаченого, відповідно щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - ч. 2 ст. 186. ч. 1 ст. 121 КК України; щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186 КК України.

Неповнолітні потерпілі та їх законні представники у даному кримінальному провадженні письмово надали попередньо свою згоду на укладення такої угоди.

Сторонами угоди узгоджено міру покарання для кожного з обвинувачених в межах санкцій тих статей КК України, що інкримінуються кожному з них, а саме:

-- обвинуваченим ОСОБА_3 :

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 05 (п`ять) місяців;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років, з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України;

-- обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 03 (три) місяці із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 468, ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим щодо тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурором у судовому засіданні підтверджено добровільне та безумовне надання неповнолітніми потерпілими та їх законними представниками письмової згоди на укладення такої угоди.

Судом встановлено, що наявні підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186. ч. 1 ст. 121 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Покарання, узгоджене сторонами угоди для кожного з обвинувачених, відповідає положенням загальних правил призначення покарання, передбачених КК України, зокрема, п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди її сторонами, зокрема, обвинуваченими, є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; кожен з обвинувачених цілком усвідомлює свої права, розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, своєї винуватості не заперечує, щиро розкаюється у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину та добровільно відшкодувано збитки, завдані злочином, неповнолітньому потерпілому.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується кожен з обвинувачених у розглядуваному кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного угода про визнання винуватості підлягає затвердженню як така, що відповідає вимогам закону.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 17 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 190 301 900 002 38 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 03 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, обрати остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 03 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі:

- брюки та сорочку плямистого забарвлення, що видані обвинуваченим ОСОБА_3 , передані до камери схову Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , знявши з них арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.09.19 р.;

- маску з прорізом для очей чорного кольору типу «балаклава», що видана обвинуваченим ОСОБА_3 , передана до камери схову Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, знявши з неї арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.09.19 р., - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Головуючий:ОСОБА_1