Справа №345/3985/18
Провадження № 1-кс/345/18/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке надійшло до суду 09.01.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, так як, він вчинив злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до чотирьох років. З метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий клопоче про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку червня 2018 року, ОСОБА_4 маючи на меті заволодіти майном ОСОБА_7 , зателефонував до останньої та запропонував придбати продуктовий магазин, який нібито на праві власності належить йому.

Дійшовши попередньої, усної згоди, щодо купівлі продажу даного магазину, ОСОБА_4 визначив місце та час зустрічі із потерпілою та попросив останню, щоб на зустріч вона з собою взяла грошові кошти.

В подальшому, 27.07.2018 близько 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Калуші по вул. Долинська на тротуарній доріжці неподалік АЗС «Укрнафта» з вищевказаного приводу спілкувався з потерпілою ОСОБА_7 , де побачив у неї жіночу сумку. Знаючи, що в даній сумці знаходяться грошові кошти, у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів, шляхом ривка відкрито викрав із рук ОСОБА_7 , її сумку вартістю300гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 40000 гривень. З місця вчиненного злочину ОСОБА_4 , втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 40300 гривень.

У судовому засіданні прокурор, мотивуючи доцільність задоволення клопотання слідчого зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, за яким кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому є підстави вважати, що буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечив щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання вартою, так як останній хворіє на шизоафективний розлад, депресивно-параноїдний синдром. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступних висновків.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні протокол затримання складено о 20 годині 10 хвилин 10 січня 2020 року, у якому вказано дату і точний час фактичного затримання, яке відбулося, за адресою: вул. Стефаника, 2, с. Довге Калуське Калуського району о 20.20 год.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 186 КК України, його вік та стан здоров`я виявляє ознаки змішаного розладу особистості; те, що він раніше не судимий; у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, запобіжні заходи до нього раніше теж не застосовувались, неодружений, що спростовує твердження прокурора про те, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном 60 днів та заборонити йому цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі м. Калуша та Калуського району без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно, у залі суду.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали 11.01.2020 до 10.03.2020 включно.

Порушення підозрюваним умов домашнього арешту має наслідком застосуванням більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 (п`яти) днів з часу проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошується 13.01.2020 о 14.30 год.

Слідчий суддя: