ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/397/20 Справа № 207/459/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 лютого 2020 року клопотання старшого слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17 квітня 2020 року, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у поданому клопотанні слідчого не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а сама по собі лише наявність підозри не є підставою для позбавлення свободи. У такому випадку повинно бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
ОСОБА_8 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, добровільно з`явився 21.02.2020 року до Південного ВП, але враховуючи і те, що в теперішній час на розгляді у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й передбачені ст. 178 КПК України, а також враховуючи, що прокурором в суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська №207/459/20 від 24.02.2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення суми застави.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд належним чином не дослідив клопотання та матеріали, які надані слідчим, та не прийняв до уваги відомості про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив, маючи не зняту та не погашену судимість, оскільки він був засуджений 14.10.2003 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 129, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився 05.06.2010 року по відбуттю строку покарання. У подальшому, до закінчення строку погашення судимості, 08.02.2013 року знову вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2, п. 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та перебіг строку погашення судимості перервався. 22.05.2013 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 08.02.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2, п. 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України перебуває на розгляді Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська.
Вказує на те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2, п. 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України в період іспитового строку, оскільки був засуджений 23.10.2012 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Зазначає, що судом при прийняті рішення не взято до уваги, що факт застосування вогнепальної зброї підтверджується наявними матеріалами, однак на теперішній час знаряддя вчинення злочину не відшукано та перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом у повній мірі не забезпечить уникненню ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Також, на думку прокурора, судом не надано належної оцінки можливості при обранні підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, чинити вплив на потерпілого, свідків даного кримінального правопорушення з метою зміни їх показань в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції частково задоволено клопотання старшого слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17 квітня 2020 року.
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020 року за №0000241.
Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 21.02.2020 року приблизно о 15:45 год. під`їхав на автомобілі до магазину «Корзинка», розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Дорожня, що розташований неподалік залізничного вокзалу Кам`янське Пасажирське по пр. Свободи, 107, де до нього підійшов раніше не знайомий йому ОСОБА_10 з яким у нього виник словесний конфлікт. Під час словесного конфлікту ОСОБА_8 будучи агресивно налаштованим по відношенню до ОСОБА_10 грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та поведінки, діючи з особливою зухвалістю, з застосуванням вогнепальної зброї, здійснив декілька пострілів в бік потерпілого ОСОБА_10 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення обох нижніх кінцівок.
21.02.2020 року ОСОБА_8 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України.
22.02.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором у суді того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам.
Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, що в даному випадку також визнав і слідчий суддя місцевого суду.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків того, що, знаходячись на волі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого і свідків, оскільки допитаний в ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_11 , з якою підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, приходила до нього в лікарню не сама, разом з нею був невідомий йому чоловік, пропонувала виплатити потерпілому кошти на лікування, якщо той відмовиться від написаної ним заяви про злочин та в разі надання показів у суді не буде наполягати на суворому покаранні ОСОБА_8 ; знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, та можуть бути використані як речові докази, оскільки на теперішній час знаряддя вчинення підозрюваним злочину не відшукано та перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом у повній мірі не зможе нівелювати ризик знищення, приховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; переховуватись від органів досудового слідства, не з`являтись за викликом до слідчого, прокурора, суду, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи в суді.
До того ж, ОСОБА_8 був засуджений 14.10.2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 129, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився 05.06.2010 року по відбуттю строку покарання. До закінчення строку погашення судимості, 08.02.2013 року знову вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2, п. 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України. 22.05.2013 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. На даний час у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 п.2, п.12 ст.115, ч.1 ст. 263, ч.4 ст.296 КК України
Крім того, ОСОБА_8 непрацевлаштований, а матеріали, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_8 у будинку, який знаходиться у гаражному кооперативі «Металург», розташованому по вулиці Кізлярській в м. Камянське, який підозрюваному за рішенням слідчого судді заборонено цілодобово залишати, відсутні, а сам будинок на має адреси, документи щодо введення його в експлуатацію та технічний паспорт відсутні.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Тож колегія суддів, враховуючи викладені обставини, той факт, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із погрозою застосування насильства, та керуючись вищенаведеними нормами закону, вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року, взявши його під варту в залі суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якоюклопотання старшого слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року.
Підозрюваного ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4