Справа №463/8760/19
Провадження №1-кс/463/5790/19
У Х В А Л А

02 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

представника скаржника - ОСОБА_4

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,-

в с т а н о в и в:

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 16.12.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000327 від 12.04.2019 року.

Скаргу мотивує тим, що оскаржуваною постановою відмовлено в задоволенні клопотання заявника про визнання його потерпілим. У вказаному клопотанні заявник зазначав, що після неодноразового скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження та долучення довідки Львівської митниці ДФС щодо заподіяння йому матеріальної шкоди на суму 89 273,19 грн. у зв`язку із відстороненням, оцінку вказаним обставинам повторно не надано.

В судовому засіданні представник скаржника та скаржник скаргу підтримали, дали аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000327 від 12.04.2019 року.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 16.12.2019 відмовлено в визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000327 від 12.04.2019 року з мотивів того, що на даний час не встановлено жодних об`єктивних доказів заподіяння ОСОБА_3 істотної шкоди.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що йому як особі, яку відсторонено від займаної посади в межах іншого кримінального провадження заподіяну істотну шкоду, що відобразилась у втраті заробітку на суму 89 273,19 грн., а тому слідчим безпідставно відмовлено у визнанні його потерпілим.

Як вбачається із матеріалів скарги, приймаючи оспорювань постанову слідчий виходив з того, що в ході досудового розслідування не здобуто об`єктивних доказів того, щодо завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_3 , чи інших громадян, державним чи громадським інтересам юридичних осіб. А згідно ст.359 КК України має бути встановлений факт незаконного негласного отримання інформації, а також незаконне її використання і такий факт у ході розслідування кримінального провадження не знайшло свого підтврдження.
Слідчий суддя погоджується з такими доводами слідства виходячи із наступних обставин.
З матеріалів скарги та постанови слідчого встановлено, що скаржник вважає, що службові особи БКОЗ УСБУ у Львівській області та процесуальний керівник прокуратури Львівської області під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 скоїли злочини, у яких він себе вважає потерпілим, оскільки порушені його конституційні права та йому заподіяно внаслідок відсторонення від посади істотну шкоду.
Разом з тим, на даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 завершено розслідуванням, у ньому складено обвинувальний акт і воно скеровано до суду, де має відбутися судовий розгляд. Саме у вказаному провадженні, суд, який розглядатиме кримінальне провадження наділений повноваженнями дати оцінку належності та допустимості отриманих доказів, в тому числі внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Тому слідчий підставно вважає, що факт незаконного негласного отримання інформації, а також незаконне її використання у ході розслідування кримінального провадження не знайшов свого підтвердження, як і порушення прав скаржника.
Що стосується доводів скаржника про те, що йому заподіяно істотну шкоду, оскільки внаслідок відсторонення від посади він втратив частину заробітку, що і є істотною шкодою, то такі доводи правомірно не взяті до уваги, оскільки відсторонення від посади здійснено у межах кримінального провадження на законних підставах, воно досягло цілей і результату, оскільки обвинувачення передано на розгляд суду.
У випадку недоведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів, він має конституційне право на відшкодування шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінально відповідальності, в спосіб визначений ЦК України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 16.12.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000327 від 12.04.2019 року - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1