Справа № 346/6093/19
Провадження № 1-в/346/19/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника адміністрації ВК 41 ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференцзв`язку справу про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тасоткель Державінського району, Тургайської області, Республіка Казахстан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, засудженого 10.07.2012 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 115 ч.2 п.6 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, окрім житла. Згідно ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 року зараховано на підставі ст. 72 ч.5 КК України попереднє ув`язнення з 19.06.2011 по 23.10.2012 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, -
Початок строку: 19.06.2011 року.
Кінець строку: 15.02.2023 року.
ВСТАНОВИВ:
До Коломийського міськрайонного суду надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання посилаючись на те, що станом на 05.12.2019 року останній відбув 3/4 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, в СІЗО м. Хмельницький стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. В Копичинській ВК-112 мав 5 заохочень та 5 стягнень, які на даний час погашені. В Коломийську ВК-41 прибув 31.05.2019р., залучається до робіт по благоустрою установи, до роботи відноситься добросовісно, стягнень та заохочень не мав, з засудженими не конфліктний, з представниками адміністрації ввічливий та тактовний, зв язок з рідними підтримує шляхом побачень, отримує посилки та передачі. Вину в скоєному злочині визнає повністю. Виконавчі листи не надходили. Подання представник ВК-41 підтримує та просить задовільнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення, вважає дане подання необгрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального та кримінально-виконавчого законодавства.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив подання задовільнити так як режиму відбування покарання не порушував, є інвалідом ІІ групи.
Заслухавши думку прокурора, пояснення представника Коломийської ВК № 41, засудженого ОСОБА_7 та ознайомившись з матеріалами подання та особової справи на засудженого ОСОБА_7 суд доходить висновку.
Відповідно до ч. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою (наявність як пасивної так і активної форми поведінки) і ставленням до праці (постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна тощо) довів своє виправлення, а саме фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
При вирішенні даного питання судом враховуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_6 вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2012 року засуджено за п.6 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, окрім житла.
За час утримання в слідчому ізоляторі м. Хмельницького не допускав порушень режиму утримання. Стягнень та заохочень не мав.
Призначене вищезгаданим судом покарання з 24.01.2013 року відбував в Державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)». В Коломийську ВК-41 прибув 31.05.2019 року.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з характеристики на засудженого затвердженої начальником Державної установи «Коломийська виправна колонія №41» від 05.12.2019 року засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання в Копичинській ВК №112 допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено 5 дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені в установленому законом порядку, оголошено 5 заохочень. В Копичинському навчальному ценрті №112 здобув спеціальність " Маляр штукатур". З 31.05.2019 року відбуває покарання в Коломийській виправній колонії №41. За час відбування покарання не допускав порушень установленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладлись. Заохочення не оголошувались. (м.о.с. том ІІ а.с.10, а.с.2).
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. Крім того необхідно зазначити, що умовно-дострокове звільнення засудженого є правом, а не обов`язком суду.
Як вбачається із довідки від 05.12.2019 року, виданої начальником установи Коломийська виправна колонія № 41, засудженому Анеляку оголошено 5 заохочень за перевиконання норм виробітку у 2016 р., та накладено 5 стягнень (2013р., 2014р., 2017р.), які на момент звернення з поданням, погашено.
Відповідно до довідки № 156 про працевикористання засуджений ОСОБА_7 за період з червня 2019 року по жовтнень 2019 року не працював ( м.о.с. том ІІ, а.с. 13. а.с.6).
Відомості, які вбачаються з досліджених доказів, що містяться в матеріалах подання та особової справи засудженого на думку суду, не є достатніми для переконливого висновку про наявність сумлінної поведінки та ставлення засудженого до праці.
Суд не бере до уваги доводи засудженого стосовно того, що останній є інвалідом другої групи загального захворювання оскільки стан здоров`я та наявність захворювань є окремим кримінально-правовим інститутом звільнення засудженого від покарання та його відбування.
Аналізуючи докази, суд вважає, що характеризуючі відомості засудженого ОСОБА_7 , у сукупності з відсутністю інформації про особливі прагнення, участь та досягнення, не визначають його поведінку як сумлінну, що давала б підстави для умовно-дострокового звільнення.
Заохочення, які оголошувались засудженому в минулому не дають підстав для висновку про таку сумлінну поведінку і ставлення засудженого до праці, які свідчать про його виправлення, оскільки виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, дані про наявні попередні судимості.
Щодо сумлінної поведінки, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, то, на думку суду відомості, які вбачаються з долучених до подання доказів, не характеризують поведінку засудженого ні негативно, ні краще у порівнянні з іншими засудженими. Судом не встановлено, що поведінка засудженого під час відбування покарання, та на момент розгляду даної справи є зразковою та свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Саме по собі рішення державної установи про можливість внесення подання про застосування до засудженого ст. 81 КК України, не може бути безумовною підставою для його задоволення.
Крім того відповідно до вимог ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає - клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Приймаючи до уваги відсутність переконливих даних про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, перестав бути суспільно небезпечним, і враховуючи, тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та те, що відбутий засудженим строк ув`язнення не виконав повною мірою своє призначення, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в разі задоволення подання не буде досягнута мета покарання.
Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд доходить висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, є передчасним.
На підставі наведеного та ст.81 КК України, керуючись ст.537,539 КПК України,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з часу отримання засудженим копії ухвали, прокурором з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_1