Справа № 333/2327/20
Провадження № 1-кп/333/489/20
ВИРОК
Іменем України

11 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, українця, освіта повна середня, неодруженого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2020 року, приблизно об 11-00 год., ОСОБА_5 знаходився в автомобілі «Daewoo Lanos», який рухався поблизу ЗГТ «Ромакс» по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі.
Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, вийшов з автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився біля ЗГТ «Ромакс» та попрямував до вантажного автомобіля «ГАЗ 3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звідки, з відкритого кузова, викрав коробку із печивом «Крекер ніжний», масою 4 кг, що належить ТОВ «Фірма» Інкорд ЛТД», тим самим завдав майнової шкоди підприємству на суму 151 грн. 04 коп., без врахування ПДВ.
Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з вищевказаним майном, почав відходити від вказаного вантажного автомобіля «ГАЗ 3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де в цей момент був помічений водієм вказаного автомобіля.
Далі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи те, що його протиправні дії були помічені свідком, не реагуючи на заклики останнього зупинитися, продовжив свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, а сама: поклав коробку з печивом на заднє сидіння автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а сам сів на переднє пасажирське сидіння. В подальшому, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції, неподалік місця вчинення злочину.

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов 12.05.2020 року, відповідно до якого останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повідомив, що він з потерпілим уклали угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, 04 травня 2020 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001277, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, у повному обсязі та пояснив, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою, у т.ч. сплатити штраф. При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що дійсно 22.04.2020 року, приблизно об 11-00 год., біля зупинки громадського транспорту «Ромакс» у м. Запоріжжі хотів скоїти крадіжку коробки з відкритого кузова автомобіля «ГАЗ». Але, коли він вже взяв цю коробку був замічений водієм зазначеного транспортного засобу. У подальшому, був затриманий працівниками поліції. Представник потерпілого підтвердив що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
ОСОБА_5 та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про примирення.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши представника потерпілого, обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Зі змісту угоди про примирення від 04.05.2020 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести обвинувачений. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі не був заявлений.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_5 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0001277, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого та потерпілого під час досудового розслідування, але останні відсутні.
Також, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, узгоджений вид та міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, і обставину, що пом`якшує йому покарання, а саме: щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 326 грн. 88 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (Актом №648-20 від 30.04.2020 року здачі-приймання висновку експерта) і відсутні відомості щодо сплати цих витрат, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя 24.04.2020 року накладено арешт на: картонну коробку з написом «Крекер ніжний»; брелок «Sheriff» з ключем; мобільний телефон «General mobile» у корпусі сірого кольору з пошкодженим дисплеєм; предмет, схожий на пістолет; дві пари кросівок; кепку чорного кольору; маску чорного кольору; коробку з гумовими рукавичками; змоток сміттєвих пакетів.
У подальшому, мобільний телефон «General mobile» у корпусі сірого кольору з пошкодженим дисплеєм; дві пари кросівок; кепку чорного кольору; маску чорного кольору; коробку з гумовими рукавичками; змоток сміттєвих пакетів було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Слідчий своєю постановою від 30.04.2020 року визнала речовими доказами: картонну коробку з печивом «Крекер ніжний», брелок з ключем від автомобілю, предмет, схожий на пістолет, гумовий кийок. На цей час вказана коробка з печивом перебуває на відповідальному зберіганні у представника потерпілого, а інші речі у кімнаті речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Отже, викрадене майно, необхідно залишити представнику потерпілому ОСОБА_8 .
Брелок з ключем від автомобілю, предмет, схожий на пістолет, гумовий кийок не відповідають жодному з критеріїв, вказаних у ч.9 ст. 100 КПК України, тому підлягають поверненню ОСОБА_7 .
Арешт, накладений на: картонну коробку з написом «Крекер ніжний»; брелок «Sheriff» з ключем; мобільний телефон «General mobile» у корпусі сірого кольору з пошкодженим дисплеєм; предмет, схожий на пістолет; дві пари кросівок; кепку чорного кольору; маску чорного кольору; коробку з гумовими рукавичками; змоток сміттєвих пакетів, згідно ч.4 ст.174 КПК України, суд скасовує.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 04.05.2020 року у кримінальному провадженні №0001277, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази:
- картонну коробку з печивом «Крекер ніжний», що зберігається у представника потерпілого ОСОБА_8 залишити останньому;
- брелок з ключем від автомобілю, предмет, схожий на пістолет, гумовий кийок, що зберігаються у камері схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 326 (триста двадцять шість) грн. 88 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Скасувати арешт на: картонну коробку з написом «Крекер ніжний»; брелок «Sheriff» з ключем; мобільний телефон «General mobile» у корпусі сірого кольору з пошкодженим дисплеєм; предмет, схожий на пістолет; дві пари кросівок; кепку чорного кольору; маску чорного кольору; коробку з гумовими рукавичками; змоток сміттєвих пакетів, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя 24.04.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1