Справа № 461/7520/19
Провадження № 1-кс/461/3462/20
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

28.05.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив:

слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000637 від 31.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Клопотання мотивує тим, що вказане нерухоме майно є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України, має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використане як доказ вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий, згідно матеріалів клопотання, просить розгляд справи проводити без його участі.

З метою забезпечення арешту та збереження майна, запобігання його відчуження, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Як встановлено на час розгляду клопотання ОСОБА_4 померла.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Вказаною нормою передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий покликається на те, що в СУ ГУ НП у Львівській області надійшла заява гр. ОСОБА_4 , яка просить вжити заходів до осіб, які за попередньою змовою групою осіб, шахрайським способом заволоділи її квартирою, за адресою: АДРЕСА_2 , спричинивши матеріальну шкоду у великих розмірах.

Допитана як потерпіла ОСОБА_4 повідомила, про осіб, які підробили заповіт від імені її сестри та оформляли довіреність від її імені. Крім цього, потерпіла додатково вказала, що вищевказані особи незаконно проникли в її квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , коли остання перебувала на лікуванні у Буській ЦРЛ та викрали у неї всі документи на вищевказану квартиру, дипломи про освіту, медичні документи, грошові кошти та інші речі належні їй.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчий вказує, що станом на сьогоднішній день існує загроза подальшого розпорядження нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Враховуючи вимоги ст. 98 КПК України, з врахуванням представлених в справі матеріалів, приходжу до висновку про те, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом, оскільки являється предметом кримінально протиправних дій.

Так, відповідно до обставин, викладених в клопотанні слідчого, існують обґрунтовані підстави вважати, що нерухоме майно набуте протиправним шляхом, що підлягає перевірці в процесі проведення досудового розслідування. Представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав перевірки відомостей щодо ймовірного вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, збереження речових доказів, яким являється предмет протиправних дій, запобігання подальшого їх відчуження, розпорядження та користування, а також заборона їх пошкодження, знищення, перетворення та користування, має важливе значення для кримінального провадження, а майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення слідчим правових підстав для арешту майна, необхідність визначення обмежень які встановлюються при накладенні арешту, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку, що наявні правові підстави для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України, клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця, користувачів) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5