Провадження № 1-кс/947/4344/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках виділеного кримінального провадження № 0000516 від 19.05.2020 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №222-VII від 18.04.2013 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції Закону України №4025-VI від 15.11.2011 року), -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2020 року прокурором до Київського районного суду м. Одеси було подано клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й в той же день, після неявки підозрюваної до суду, прокурором було подано клопотання про надання дозволу на її затримання.
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000245 від 14.03.2018 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України.
В ході досудового розслідуванням встановлено, що в період з осені 2011 року до березня 2014 року на території держави Україна було організовано злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, приймав у ній участь та керував нею, а також організовував вчинення її членами тяжких та особливо тяжких злочинів за наступних обставин.

До складу вказаної злочинної організації входила ОСОБА_6 , якій була відведена роль директора суб`єкта господарської діяльності, підконтрольного злочинній організації, підприємства-нерезидента «PROSPERITY DEVELOPMENTS S.A.» (Республіка Панама), з використанням якого на територію України мали ввозитись нафтопродукти в митному режимі транзит та в подальшому на підставі документів, в які внесено недостовірні відомості, нібито вивозитись за межі митної території України на адресу підконтрольних іноземних компаній (підприємств-нерезидентів).

21.01.2020 року відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №222-VII від 18.04.2013 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції Закону України №4025-VI від 15.11.2011 року).

19.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 року підозрювану ОСОБА_6 було затримано.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №222-VII від 18.04.2013 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції Закону України №4025-VI від 15.11.2011 року), в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просив застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 змінив думку сторони обвинувачення в частині відповідної міри запобіжного заходу відносно підозрюваної, в зв`язку з чим просив застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрювана, дізнавшись про те, що вона перебуває у розшуку, самостійно повернулася на територію України, про що повідомила слідчого й на теперішній час дає викривальні показання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку прокурора ОСОБА_4 .

Захисник підозрюваної в судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно його підзахисної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що на утриманні його підзахисної перебуває малолітня дитина, у неї наявне місце проживання на території м. Одеси. Крім того, просив врахувати, що його підзахисна відразу як дізналася про її оголошення в розшук, звернулася до слідчого.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 21.01.2020 року відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №222-VII від 18.04.2013 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції Закону України №4025-VI від 15.11.2011 року), яке було вручено ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_6 , який від підпису про отримання відмовився.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих суду матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №222-VII від 18.04.2013 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції Закону України №4025-VI від 15.11.2011 року).
Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку її подальшого визнання винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку судом, з огляду на доводи прокурора в поданому клопотанні в частині того, що на теперішній час не всіх свідків допитано, не всі обставини кримінальних протиправних дій встановлені, слідчий суддя приходить до переконня, що ризики у вигляді можливого переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та знищення речей та документів, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження в певній мірі наявні.
Між тим, слідчий суддя вважає, що ступінь існування таких ризиків в значній мірі применшується тими обставинами, що підозрювана ОСОБА_6 дізнавшись про те, що вона оголошена в розшук, самостійно звернулася до слідчого, на теперішній час дає викривальні покази, що свідчить про те, що досягти мети запобіжного заходу в повній мірі можливо шляхом застосування відносно останньої запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Зокрема, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, з огляду на наявність у підозрюваної ОСОБА_6 місця проживання на території м. Одеси, наявність на у неї на утриманні малолітньої дитини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках виділеного кримінального провадження № 0000516 від 19.05.2020 року відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язавши її цілодобово, за винятком випадків отримання медичної допомоги особисто або забезпечення надання медичної допомоги своїй дитині, не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 24.06.2020 року, в межах строків досудового розслідування.
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , строком до 24.06.2020 року, наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1