Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/254/20
Номер провадження: 1-кп/511/89/20
27.05.2020 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001018 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.04.2020 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України продовжено на строк 60 (шістдесят) днів до 06 червня 2020 року включно.

15.05.2020 року на адресу суду від прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Вищевказане клопотання мотивоване тим, що ризики, передбачені ч.ч.1,3 ст. 177 КПК України не відпали та не зменшились.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав надане суду клопотання, просив суд його задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав на адресу суду заперечення проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та зазначив про відсутність передбачених нормами права та законом, підстав для продовження строку тримання під вартою. Вищевказані заперечення мотивовані тим, що систематичне обґрунтування прокурором ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, який є необґрунтованим, дає підстави вважати про упередженість дій прокурора та хибне припущення прокурора, яке не засноване на фактичних обставинах. Також адвокат ОСОБА_6 зазначив про те, що всі потерпілі допитані, надали суду показання відповідно до вимог КПК України, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 не має будь яких об`єктивних засобів вплинути на них. У зв`язку з вищевикладеним, ризики зазначені прокурором в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на інший більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисників, просив суд змінити запобіжний захід на інший більш м`який.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підтримав.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та незаконно впливати на потерпілого.

Відносно доводів сторони захисту про відсутність вищенаведених ризиків, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі: п.2 - тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, звертаючи увагу на те, що санкція статті передбачає покарання від трьох до восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, п.4 - міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців відповідно до матеріалів справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розлучений, колишня дружина, син та батьки проживають окремо, п.11 розмір шкоди, заявленої до відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 складає разом 678945,43 грн.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про необхідність заміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання на під вартою на нічний домашній арешт, суд зазначає наступне.

На даний час не допитані всі потерпілі, а саме потерпіла ОСОБА_11 , яка була залучена в якості потерпілої на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.04.2020 року та не допитувалась під час досудового розслідування, судом не досліджені письмові докази сторін. Також суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає за межами Одеської області, а саме: АДРЕСА_1 , транспортне сполучення на території України, у зв`язку з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на даний час призупинено, а отже явка обвинуваченого ОСОБА_4 , в судове засідання може бути проблематичною, у зв`язку з відсутністю транспортного сполучення, що може призвести до затягування розгляду справи по суті.

Крім того, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, а також заподіяння тілесних ушкоджень особам, життя та здоров`я яких визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 ймовірно вчинив грубо нехтуючи Правилами дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, у вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель однієї особи та тілесні ушкодження для трьох осіб, в якому він обвинувачується, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, з огляду на вірогідність перешкоджанню кримінальному провадженню, спростовує доводи захисників про відсутність ризиків та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

У справі «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Т римання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.

Однак цей фактор можна рахувати виправданим тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок знаходиться під загрозою.

Приймаючи до уваги значний суспільний резонанс даної справи, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд продовжує обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2020 року.

Суд вважає необхідним, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню розмір застави, оскільки вищевказаний злочин спричинив загибель ОСОБА_12 .

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо подовження строків тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, суд вважає за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів до 25 липня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у встановлений законом строк.

Головуючий суддя: ОСОБА_1