УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №505/3907/19

Провадження №1-кс/505/84/2020

24.01.2020 р. Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області
ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 28 листопада 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова м. Кишинів, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого лісником Долинського лісництва Ананьївського лісового господарства, Одеської області, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 127 ч. 2, ст. 146 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 28 листопада 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Подільського ВП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000307 від 28.11.2019, розпочате за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 127 ч.2 КК України.
Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що 28.11.2019 року, біля 00.30 години ОСОБА_6 на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у його фактичному розпорядженні, спільно з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, прибув до с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області з метою пошуку свого знайомого ОСОБА_7 , у якого існували певні цивільно-правові зобов`язання боргового характеру по відношенню до нього, та намір примусити ОСОБА_7 випасати невизначений проміжок часу належну йому худобу.
28.11.2019 року, біля 01.00 години, проїжджаючи по вулиці с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, побачили на вулиці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де у ОСОБА_6 та цих двох невстановлених осіб виник злочинний намір, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, ОСОБА_6 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, проїжджаючи по вулиці с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою примушування ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань та випасання невизначений проміжок часу належної йому худоби, умисно, вийшовши з автомобіля та підійшовши до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосували до останніх насилля, яке виразилося в нанесенні їм не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді фізичного болю.
Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_6 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, висловлюючи погрози застосування фізичної сили, чим подавили волю потерпілих, відкрито для оточуючих осіб, незаконно, всупереч волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захопили та силоміць посадили останніх в задню частину салону автомобіля марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого самі сіли у вказаний автомобіль та зачинивши всі двері автомобіля, чим незаконно позбавили потерпілих можливості вільно пересуватися, вивезли за межі населеного пункту с.Новоолександрівка Ананьївського району, Одеської області.
Продовжуючи реалізацію свого неправомірного умислу, в цей же день та час ОСОБА_6 , спільно з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинили вказаний автомобіль на пустирі за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, відкривши двері даного автомобіля, вийшли самі та вивели ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою фізичного впливу на волю останніх застосували до них насилля, яке виразилося в нанесенні їм не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді фізичного болю, після чого силою, проти їх волі, заштовхуючи руками та позбавляючи свободи для вільного пересування, примусили потерпілих залізти у багажник вказаного автомобіля, після чого зачинили кришку багажника автомобіля, позбавивши потерпілих обирати за власною волею своє місцезнаходження та залишати вказаний автомобіль, а також можливості вільно пересуватись в умовах темноти без достатньої кількості свіжого повітря. Після цього ОСОБА_6 з цими двома невстановленими особами також сіли у даний автомобіль та поїхали в невідомому напрямку.
Згідно клопотання слідчого - продовжуючи свої дії, в цей же день та час, ОСОБА_6 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, керуючи легковим автомобілем марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою примушування ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань та випасання невизначений проміжок часу належної йому худоби, умисно, повторно зупинив вказаний автомобіль на іншому пустирі за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, де вийшовши з автомобіля та витягнувши із багажника автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідомо, бажаючи вчинення насильницьких дій, застосували до останніх насилля, яке виразилося в нанесенні їм повторно не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді сильного фізичного болю, після чого ОСОБА_6 з цими двома особами, шляхом демонстрації зброї та погроз застосування фізичного насилля, змусили потерпілих руками виривати в землі яму, здійснивши при цьому декілька пострілів вгору з наявною у них зброєю, а також змушуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їсти землю, чим спричинили інші насильницькі дії.
Як вбачається з клопотання підозра ОСОБА_6 повністю обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- Оглядом місця події від 28.11.2019, в ході якого за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району було виявлено викопану яму;
- Допитом потерпілого ОСОБА_7 від 28.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами викрали його та ОСОБА_8 та здійснили відносно них катування;
- Допитом потерпілого ОСОБА_8 від 28.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами викрали його та ОСОБА_7 та здійснили відносно них катування;
- Допитом свідка ОСОБА_9 від 28.11.219, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- Допитом свідка ОСОБА_10 від 28.11.2019, яка вказала, що стала очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- Допитом свідка ОСОБА_11 від 28.11.2019, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- Допитом свідка ОСОБА_12 від 28.11.2019, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- Допитом свідка ОСОБА_13 від 28.11.2019, яка вказала, що стала очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8
- Обшуком домоволодіння ОСОБА_6 від 28.11.2019, в ході якого вилучено два мобільних телефони, гаманець з документами на ім`я ОСОБА_8 ;
- Пред`явленням речей для впізнання від 29.11.2019, в ході проведення яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 впізнали вилучені в ході обшуку мобільні телефони як належні їм;
- Допитом свідка ОСОБА_14 від 29.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 біля опівночі ОСОБА_6 на автомобілі марки ВАЗ-2101 привіз його додому та після цього на вказаному автомобілі направився у невідомому напрямку;
- Висновком експерта №116 від 28.11.2019, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження категорії легких тілесних ушкоджень, які йому могли бути спричинені в час та за обставин, зазначених ОСОБА_7 ;
- Висновком експерта №117 від 28.11.2019, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження категорії легких тілесних ушкоджень, які йому могли бути спричинені в час та за обставин, зазначених ОСОБА_8 ;
- Протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України.
- Письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_6
- Слідчим експериментом з потерпілим ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній детально розказав та показав обставини і спосіб вчинення ОСОБА_6 та двома невстановленими особами злочинів відносно нього та ОСОБА_8 ;
- Слідчим експериментом з потерпілим ОСОБА_8 , в ході проведення якого останній детально розказав та показав обставини і спосіб вчинення ОСОБА_6 та двома невстановленими особами злочинів відносно нього та ОСОБА_7 ;
ОСОБА_6 підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 :
- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно, перетнути державний кордон України з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародно правові відносини, або виїхати до іншого регіону держави та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч.2 ст. 127 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, на строки від 5 до 10 років.
- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України в разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так під час допиту потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що під час вчинення злочину ОСОБА_6 застосовувалась мисливська рушниця. Згідно ІПНП «Цунамі» ОСОБА_6 власником гладкоствольної вогнепальної зброї не значиться. Під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 мисливської рушниці виявлено не було. У зв`язку із цим є підстави вважати що вказаний речовий доказ може зберігатись в іншому місці, відомому ОСОБА_6 і останній може його знищити.
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України в разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може незаконно впливати на потерпілих, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні шляхом залякування, враховуючи, що ним скоєно насильницький злочин. Обґрунтовуючи вказаний ризик, слід зазначити, що потерпілим у вказаному кримінальному провадженні являється ОСОБА_7 , який тривалий час працював у ОСОБА_6 , тому для перешкоджання його впливу на покази ОСОБА_7 та покази ОСОБА_8 також слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слід враховувати той факт, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у разі не продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, боятимуться за своє життя і здоров`я. За місцем мешкання ОСОБА_6 характеризується як особа, що схильна до вчинення насильницьких дій.
- п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні, та перешкоджати правоохоронним органам у встановленні інших співучасників скоєних злочинів, які на теперішній час не встановлені, оскільки останній неодружений, сім`ї не має. Обґрунтування вказаного ризику підтверджує той факт, що незважаючи на вагомість доказів, зібраних на початковому етапі досудового розслідування, які підтверджують підозру ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, останній відмовився надавати покази, брати участь у проведенні інших слідчих дій, сприяти досудовому розслідуванню, в зв`язку з чим можна дійти висновку, що ОСОБА_6 має намір перешкоджати досудовому слідству та намагається ухилитись від кримінальної відповідальності;
Згідно клопотання - під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при продовженні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень;
- вчинення злочину в умовах неочевидності, з особою зухвалістю, на очах родичів потерпілих.
Так, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, не можливе, оскільки вони не забезпечать у повній мірі запобігання вищевказаних ризикам.
Вказані ризики з часу обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу ніяким чином не зникли та не зменшились. Досудове розслідування триває, та прокурором продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, у зв`язку із необхідністю проведення певних слідчих та процесуальних дій.
Водночас, завершити досудове розслідування у двомісячний строк не надається можливим, оскільки до теперішнього часу не отримано висновки судово-медичної імунологічної експертизи, трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6. «Дактилоскопічні дослідження», товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів», не здійснено тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у операторів телекомунікацій, оскільки ухвала була отримана 28.12.2019, а також не проведений криміналістичний аналіз телефонних з`єднань, не встановлено співучасників ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.
Направлення обвинувального акту до суду в строк до 29.01.2020 може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування та позбавить суд можливості своєчасно призначити підготовче судове засідання та відповідно вирішити пов`язані з підготовкою до судового розгляду.
Таким чином, виникає потреба у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотань про зміну запобіжного заходу не надходило та підстав для пом`якшення запобіжного заходу також не вбачається. Так, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, не можливе, оскільки вони не забезпечать у повній мірі запобіганням вищевказаних ризикам.
Як вказує слідчий в клопотанні - не продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 неможливе, тому що скоєно тяжкий насильницький злочин і у кримінальному провадженні є потерпілі, свідчення яких становлять важливу доказову інформацію. Наявність у ОСОБА_6 родини не може стримувати від ризику уникнути кримінальної відповідальності, шляхом переховування від суду, у зв`язку з чим слідчий звернувся з вищевказаним клопотанням.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити. Метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 є наявність уникнення ризиків передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_5 просив слідчого суддю вищевказане клопотання повернути слідчому. Також заперечував проти задоволення клопотання слідчого. При цьому, вказав, що сторона обвинувачення не обґрунтувала наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Жодних доказів наявності ризиків прокурор не надав, та всі зазначенні прокурором ризики є лише припущенням. Захисник вважає, що відсутні підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, встановивши ОСОБА_6 обов`язки передбачені КПК України. Крім того, захисник звернув увагу суду на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий; на його утриманні знаходиться хвора мати ОСОБА_15 та бабуся ОСОБА_16 ; він позитивно характеризується за місцем роботи і зі слів мешканців с. Долинське, які були допитані в судовому засіданні; він проживає разом з бабусею та матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, а також відсутні наявні докази про вчинення ОСОБА_6 вищевказаних кримінальних правопорушень.
Підозрюваний ОСОБА_6 в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить відмовити та обрати цілодобовий домашній арешт, оскільки вдома у нього залишилась хвора мати та бабуся пенсіонерка. Також вважає, що підозра відносно нього за вищевказаними статтями є частково обґрунтованою.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні СВ Подільського ВП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000307 від 28 листопада 2019 року за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2; с. 187 ч. 2 КК України.
28.11.2019 року ОСОБА_6 затриманий працівниками Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2; 127 ч.2 КК України.
29.11.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2; 127 ч.2 КК України.
30.11.2019 року Котовським міськрайсудом ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Постановою керівника Котовської місцевої прокуратури від 22 січня 2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000307 від 28.11.2019 року до 3-х місяців та внесено відповідні відомості до ЄРДР.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованих злочинів.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
З огляду на зазначене слідчий суддя відмічає, що підозрюваний не є батьком неповнолітніх дітей, мати та бабуся мають захворювання, однак в судовому засіданні було встановлено, що крім ОСОБА_6 , у матері ще є один син ОСОБА_17 та у бабусі ОСОБА_6 також є ще один син та інші внуки, які можуть допомагати їм по господарству, а тому слідчий суддя вважає, що не має тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.
Також в судовому засідання за клопотанням захисника ОСОБА_5 були допитані свідки ОСОБА_18 колега і товариш підозрюваного, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 сусіди підозрюваного, які позитивно охарактеризували підозрюваного.
Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_6 , що підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.
Враховуючи, що ОСОБА_6 інкримінуються кримінальні правопорушення за ст. 146 ч. 2, ст. 127 ч.2 КК України, він не має тісних соціальних зав`язків, а тому слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є достатньо високим.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведено наявність обставин, передбачених ст. 194 КПК України.
Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу враховую: вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність захворювання у матері та бабусі, позитивну характеристику зі слів сусідів та колеги, допитаних в судовому засіданні, негативну характеристику від сільського голови Долинської сільської ради, необхідності проведення слідчих дій, вказаних у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою; продовження у передбаченому законом порядку строку досудового розслідування - слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні вищевказаних злочинів, вчинених із застосуванням насильства, відповідно до вимог ст.199 КПК України, враховуючи також наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку тримання останнього під вартою, обставини, які вказують на те, що заявлені ризики не зменшилися, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 лютого 2020 року, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК на даний момент не зменшилися та виправдовують тримання останнього під вартою.
Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, хоча те, що саме може вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи.
З доданих до клопотання документів вбачається обґрунтована підозра щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за ст. 146 ч. 2, ст. 187 ч.2 КК України.
Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручи до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий суддя вважає доцільним продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 лютого 2020 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 28 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 127 ч. 2, ст. 146 ч.2 КК України - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до трьох місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 години 30 хвилин 29 лютого 2020 року.
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення слідчому ОСОБА_4 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Копію ухвали вручити прокурору, слідчому, захиснику, підозрюваному, начальнику ІТТ №4 Подільського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1