УХВАЛА
іменем України

"08" травня 2020 р. 145/241/20

1-в/145/16/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

інспектора з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за поданням начальника Тиврівського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року та постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року,

встановив :

Начальник Тиврівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 , звернувся до суду із поданням, в якому вказує, що ОСОБА_6 був засуджений 10.10.2006 року Тиврівським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України, ч. 2 ст.140 КК України (1960р.) до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.10.2006 року. Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року засудженому ОСОБА_6 , відповідно до ст.82 КК України, невідбуту частину покарання замінено більш м`яким у вигляді виправних робіт строком на 1 рік 4 місяці 7 днів з відрахуванням 20% заробітку в прибуток держави, яка надійшла на виконання до КВІ Тиврівського району 10.12.2009 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 5 років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, у зв`язку із недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу. Згідно ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Тобто, в даному випадку строк давності виконання вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року, який набрав чинності 26.10.2006 року, та постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року, мав сплинути через 5 років, а саме 26.10.2011 року.

Однак, після постановки на облік в КВІ Тиврівського району 10.12.2009 року гр. ОСОБА_6 не з`являвся на реєстрацію, ухилявся від відбування виправних робіт та приблизно в середині травня 2010 року поїхав на заробітки в Росію. У зв`язку з чим, 06.08.2010р. до Гніванського МВ УМВС України у Вінницькій області інспекцією було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів відносно останнього. Внаслідок чого, 27.08.2010 року було заведено розшукову справу категорії «Розшук» №5.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

19.01.2011р. ОСОБА_6 був розшуканий та доставлений до інспекції, тобто, строк давності виконання вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року відносно ОСОБА_6 був відновлений 19.01.2011 року та мав сплинути 19.05.2013 року.

З 07.11.2011 року засуджений ОСОБА_6 не з`являвся на реєстрацію до інспекції. З пояснення його матері та дружини ОСОБА_6 по місцю проживання був відсутній та місце знаходження його їм не було відомо. Тому, 17.02.2012р. до Гніванського МВ УМВС України у Вінницькій області інспекцією відносно ОСОБА_6 було вдруге направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів, а також, враховуючи вище викладене та на підставі ч.6 ст.46 КВК України та ч.2 ст. 389 КК України, 22.02.2012 року було направлено подання відносно гр. ОСОБА_6 до прокуратури Тиврівського району для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді випраних робіт. Але, постановою від 07.03.2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України (1960р.), у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, так як ОСОБА_6 був засуджений вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, тому не являвся суб`єктом злочину за ч. 2 ст. 389 КК України. 02.04.2012 року відносно ОСОБА_6 було заведено розшукову справу категорії «Розшук» №2.

21.01.2013 року на адресу інспекції із Гніванського МВ УМВС були надані матеріали СВ МВ МВС Росії «Унечский» про порушення відносно ОСОБА_6 кримінальної справи та взяття його під варту в РФ від 08.10.2012 року, де після засудження 25.12.2012 року Суражським районним судом РФ до 3-х років позбавлення волі відбував покарання до листопада 2015 року.

Після звільнення з місць позбавлення волі в РФ ОСОБА_6 прибув до свого місця проживання: АДРЕСА_1 та з`явився до КВІ 09.03.2016 року, тобто, строк давності виконання вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року відносно ОСОБА_6 зупинився 02.04.2012 року і був відновлений 09.03.2016 року та мав сплинути 12.06.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

ОСОБА_6 , не відбувши весь строк покарання у виді виправних робіт, 01.06.2017 року вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно. Крім цього, в ніч на 01.11.2017 року близько 02-00 год. гр. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, проник на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшовши до будинку розбив скло вікна та проник всередину, звідки таємно, умисно, повторно здійснив крадіжку матеріальних цінностей на загальну суму 8954 грн. 05 копійок та завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на зазначену суму. Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною у вчиненні нового злочину, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.

В цьому випадку, вирок відносно ОСОБА_6 було постановлено Тиврівським районним судом Вінницької області від 07.09.2018 року та засуджено його за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Вирок набрав законної сили 09.10.2018 року, а строк давності виконання вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року відносно ОСОБА_6 , з урахуванням зупинення перебігу давності та його відновлення, сплив 12.06.2018 року, тобто, до постановлення обвинувального вироку за вчинення нового злочину. Крім цього, у Вінницькому районному суді відносно ОСОБА_6 знаходилося на розгляді ще одне кримінальне провадження за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, по якому рішення судом не було прийнято.

Тому до Тиврівського районного суду 14.01.2019 року було направлено подання та матеріали справи відносно ОСОБА_6 для вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку Тиврівського районного суду від 07.09.2018 року та вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року, невідбута частина покарання за яким замінена постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року. Однак, ухвалою Тиврівського районного суду від 21.01.2019 року подання та матеріали справи відносно ОСОБА_6 було повернуто до Тиврівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області у зв`язку з тим, що вирішення вказаного в поданні питання здійснюється судом в межах територіальної юрисдикції установи, де відбуває покарання засуджена особа, тобто, Вінницьким районним судом Вінницької області, так як станом на 21.01.2019 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання у виді позбавлення волі при Державній установі «Стрижавська ВК (№81)», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Вінницького районного суду Вінницької області.

13.06.2019 року відносно ОСОБА_6 було постановлено вирок Вінницьким апеляційним судом та засуджено його за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст..185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 13.06.2019 року та був надісланий Вінницьким районним судом Вінницької області на адресу Тиврівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 09.01.2020 року.

У зв`язку з чим начальником Тиврівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майором вн. служби ОСОБА_7 , до Вінницького районного суду 04.02.2020 року було скеровано подання та матеріали справи відносно ОСОБА_6 для вирішення питання про можливість звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року та постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року.

Однак, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2020 року було ухвалено повернути подання та матеріали справи відносно ОСОБА_6 до Тиврівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області для подальшого звернення з даним поданням до суду, який ухвалив вирок щодо ОСОБА_6 від 10 жовтня 2006 року, а саме: до Тиврівського районного суду Вінницької області.

Просить направити до Тиврівського районного суду подання та матеріали справи відносно ОСОБА_9 для вирішення питання про можливість звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року та постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши провідного інспектора з питань пробації ОСОБА_4 , який підтримав подання, прокурора ОСОБА_3 , який не заперечує в задоволенні клопотання, вважає, що подання слід задоволити, оскільки воно є обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 80 КК України, п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України,

ухвалив :

Подання задоволити.

ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Тиврівського районного суду від 10.10.2006 року та постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 20.11.2009 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 7-ми діб з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_10