Справа №635/2490/20
Провадження по справі 1-в/635/344/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 19 листопада 2008 року Апеляційним судом Харківської області за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 засуджений 19 листопада 2008 року Апеляційним судом Харківської області за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

30 квітня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_3 з 04 жовтня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року як такий, що став на шлях виправлення. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі засуджений виявив бажання працювати, працевлаштований згідно ст. 60 КВК України у господарчій обслузі, до виконання поставлених завдань ставиться добре, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_3 випадків порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, свідомо дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочувався сім разів, характеризується позитивно. В скоєному злочині засуджений розкаюється, провину визнав, а тому адміністрація Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» звертається до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , як особи, яка довела своє виправлення.

Представник Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав подання, вважав можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно-достроково.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.
Засуджений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримали, просили суд його задовольнити. При цьому засуджений ОСОБА_3 пояснив, що на протязі всього часу перебування у виправному центрі він працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, стягнень не має, позитивно характеризується адміністрацією установи, а тому вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів свої виправлення.
Суд, вислухавши думку прокурора, представника адміністрації виправної колонії, захисника, пояснення засудженого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року ОСОБА_3 засуджено за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок набрав законної сили 04 червня 2009 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 04 вересня 2018 року ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі на обмеження волі строком на невідбуту частину покарання, зараховано засудженому в строк покарання час перебування під вартою з дня винесення рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто, з 04 вересня 2018 року та час слідування під вартою до виправного центру на підставі ст. 58 КВК України за правилами ст. 72 КК України.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 - 04 березня 2008 року, кінець строку 04 листопада 2020 року.

До Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» засуджений ОСОБА_3 був переведений 04 жовтня 2018 року згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_3 , наданої начальником відділення СПС молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженої в.о. начальника сектору соціально-виховної та психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_8 , від 22 квітня 2020 року, засуджений ОСОБА_3 з 04 жовтня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року як такий, що став на шлях виправлення. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, працевлаштований згідно ст. 60 КВК України на контрагентському об`єкті ТОВ «Руяна», до виконання поставлених завдань ставиться добре, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_3 випадків порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, свідомо дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочувався сім разів, характеризується позитивно.

У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст.66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», подає позитивний приклад іншим засудженим. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

За характером засуджений ОСОБА_3 врівноважений, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень. В скоєному злочині розкаюється. На профілактичному обліку засуджений ОСОБА_3 не перебуває, а тому адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
За положеннями ч.1 ст.51 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
При цьому виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Як вбачається із вироку Апеляційного суду Харківськоїобласті від 19 листопада 2008 року, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України визнав частково, під час судового розгляду оспорював обвинувачення.

З характеристики на засудженого вбачається,що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 травня 2008 року. За час тримання в ДУ «Харківська установа покарань № 27» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 13 серпня 2009 року засуджений відбував покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», де порушував режим тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 9 разів, останньому стягненню підданий 27 листопада 2014 року, стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 11 разів адміністрацією установи. Був працевлаштований на виробництві чоботарем.

З 04 жовтня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Хролівський виправний центр (№140)». Засуджений працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Руяна», до дисциплінарної відповідальності не притягався, має 7 заохочень,характеризується позитивно.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не мало стабільного та систематичного характеру на протязі всього часу відбування покарання, а тому таку поведінку засудженого не можна вважати сумлінною. Його поведінка та ставлення до праці наприкінці строку відбування покарання, інші позитивні відомості не є визначальними підставами для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи дані про особу засудженого, його ставлення до праці, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1