ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/354/20 Справа № 180/241/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000086, за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді відмовлено у застосуванні стосовно ОСОБА_7 запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового розслідування не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки відповідно до протоколу обшуку, який підтверджує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, слідча дія за місцем проживання ОСОБА_7 було проведено з порушенням, тому слідчий суддя вказав про не доведення під час розгляду клопотання п.1 ч.1 ст. 194 КПК України. Крім того слідчий суддя зазначив про недоведеність наявності ризиків, зазначених в клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та зазначає про доведення під час розгляду клопотання обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується наданими до клопотання матеріалами. Крім того прокурор вказує про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити речі, які мають значення для досудового розслідування, вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що також підтверджується наданими до клопотання матеріалами. Разом з цим прокурор вказує, що застосування іншого запобіжного засобу ніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваного, тому потрібно застосувати винятковий запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, підозрюваного та захисника, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Колегією суддів встановлено, що Марганецьким ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 14 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 15 лютого 2020 року про підозру у вчиненні цього злочину повідомлено ОСОБА_7 .
Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя визнав недоведеною обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та визначені прокурором ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З наведеними висновками колегія суддів погоджується.
Так, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, за наявності яких можливо дійти беззаперечного висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 є особою з І групою інвалідності по зору, встановленої з 20 листопада 2015 року безстроково.
Між тим, під час проведення обшуку помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , не було допущено захисника, на залученні якого наполягав ОСОБА_7 в силу наявних у нього вад зору.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 236 КПК України, для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.
Згідно з вимогами частини третьої цієї статті, слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.
Як вбачається з відеозапису слідчої дії та що було об`єктивно встановлено слідчим суддею під час судового розгляду, ОСОБА_7 просив залучити захисника до проведення слідчої дії, повідомивши слідчого про те, що має вади зору. При цьому, ОСОБА_7 просив слідчого зателефонувати захиснику з його телефону, оскільки він на бачить що саме треба на ньому натискати, що підтвердив і в судовому засіданні апеляційного суду.
Наведені вимоги ОСОБА_7 залишились поза увагою слідчого, а обшук було здійснено без захисника, що дає підстави вважати слідчу дію такою, що проведена з порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_7 .
Окрім цього, згідно відеозапису слідчої дії, до початку обшуку до кімнати квартири, де в подальшому було виявлено запал та корпус від гранати, заходив учасник обшуку та перебував там деякий час, що вказує на порушення порядку його проведення, передбаченого ст. 236 КПК України.
До того ж, згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у зберіганні електродетонатору у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як відомостей про те, що ця квартира належить підозрюваному на праві власності або що він має право користуватись нею матеріали провадження не містять. При цьому, обшук цієї квартири здійснювався без участі ОСОБА_7 . Більш того, в судовому засіданні суду 1-ї інстанції слідчий суду дав пояснення про відсутність достовірних даних, що електродетонатор належить саме ОСОБА_7 .
Наведені обставини у своїй сукупності не дають підстави вважати слідчу дію такою, що проведена у законний спосіб, ставлять під сумнів допустимість доказу, у якому вона зафіксована та обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в цілому.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді й в частині необґрунтованості заявлених слідчим ризиків та вважає, що з огляду на стан здоров`я підозрюваного та обставини провадження, вони не є реальними, що правильно встановив слідчий суддя під час судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчим під час судового розгляду не було обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а тому висновки слідчого судді вимогам кримінального процесуального закону відповідають.
На переконання колегії суддів, наведені в клопотанні слідчого дані та долучені до нього докази не є достатніми для доведення обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та не вказують на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказаним обставинам слідчий суддя надав належну оцінку, а тому твердження слідчого в клопотанні та прокурора у судовому засіданні про наявність підстав та обставин, передбачених ст. 184 КПК України, зводяться до формального наведення положень кримінального процесуального закону без належного їх співставлення з фактичними обставинами кримінального провадження.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року про відмову у застосуванні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4