ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/582/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/658/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадженняза апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2014 року за ч.3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд врахував поведінку засудженого під час відбування покарання та дійшов висновку про те, засуджений не довів свого виправлення і готовності до самокерованого та правослухняного життя.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить суд скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Посилається на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки на думку засудженого, судом не прийнято до уваги те, що:
-знаходячись в установі виконання покарання, він захворів на відкриту форму туберкульозу легень у зв`язку з чим став інвалідом;
-працював та має 3 заохочення, а також 2 догани, які погашені у зв`язку зі спливом строку давності;
-наявність цивільної дружини та двох неповнолітніх дітей;
-вперше засуджений і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;
-позитивно характеризується адміністрацією установи виконання покарання;
-визнав вину повністю та щиро розкаявся у скоєному.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати. Задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Посилається на те, що засуджений відбув строку призначеного покарання за вироком суду, а тому така обставина, як «значність строку» не може враховуватися судом.
Суд не врахував, що наразі накладені на засудженого стягнення погашені у встановленому законом порядку, а відтак посилання на них, є юридично невірним.
Додаткових стягнень засуджений не має, і це свідчить про позитивну тенденцію його до виправлення.
Отримувати нові заохочення засуджений наразі не має можливості, оскільки через тяжку хворобу не може бути залученим до роботи.
Представники установи виконання покарання у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.
Висновки про відсутність ознак виправлення і готовності засудженого до самокерованого і правослухняного життя вважає необґрунтованими.
Вказує, що підлягає врахуванню і те, що ОСОБА_7 перебуває у незареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину, яка є інвалідом. Його родина потребує допомоги у скрутний час.
Засуджений у скоєному злочині щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Під час відбування покарання активно залучався до праці, доки стан здоров`я це дозволяв, у зв`язку з чим має 3 заохочення.
Засуджений «відплатив» за скоєний злочин ціною власного здоров`я, саме під час відбування покарання захворів на туберкульоз, та хворіє по теперішній час.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг сторони захисту.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого та захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2014 року за ч.3 ст. 187 КК України.

Початок строку відбування покарання обраховано з 17.11.2014 року, кінець строку 17.11.2021 року.
Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується задовільно.

За період відбування покарання в установі виконання покарання до засудженого тричі застосовувалися заходи заохочення.

ОСОБА_7 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що на накладалося стягнення у виді попередження та догани.

Стягнення у встановленому законом порядку погашено, однак ці відомості свідчать про те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною, що було підставно враховано судом першої інстанції.
Матеріали провадження не містять відомостей про те, що протягом строку відбування покарання ОСОБА_7 був працевлаштований.

ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння умисного тяжкого злочину, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, поєднаного з проникненням у житло, що вказує на підвищену суспільну небезпеку особи засудженого.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Наявність незначної кількості заохочень, факт притягнення вперше до кримінальної відповідальності, стан здоров`я засудженого, відбуття ним певного строку призначеного покарання, самі по собі, не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.
Наявність цивільної дружини та малолітніх дітей не можна визнати підставою для умовно - дострокового звільнення засудженого, оскільки відомості про сімейний стан не стосуються процесу його виправлення та поведінки під час відбування покарання.
Визнання вини і каяття приймаються до уваги судом при визначенні виду та міри покарання, але не є тими чинниками, що підлягають врахуванню при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення.
Посилання апелянтів на те, що у засудженого відсутні стягнення після 2018 року, не можна прийняти як підтвердження позитивної тенденції на виправлення засудженого.
Саме лише дотримання міри необхідної поведінки, не можна визнати обставиною, яка б слугувала підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Установою виконання покарання засуджений характеризується посередньо. З наданих матеріалів вбачається, що комісією установи було відмовлено у направленні до суду клопотання про заміну ОСОБА_7 покарання більш м`яким і про умовно-дострокове звільнення, зважаючи на те, що він не довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував свої висновки і доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого та захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4