Провадження № 1-кс/537/283/2020
Справа № 537/811/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Кременчук

Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчук в кримінальному провадженні №0000385, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2020 року, клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 щодо підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, ромської національності, паспорт громадянина України не отримував, з середньою спеціальної освітою, який не працює, не одружений, не має зареєстрованого постійного місця проживання, зі слів підозрюваного проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-15.10.2020 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 1 рік;
-22.06.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
-22.09.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
-02.06.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.121, ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі. 14.11.2019 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 11 місяців 4 дні на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2019 року,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
19.03.2020 року до суду звернулася слідчий СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.03.2020 року за №0000385 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2020 у вечірній час біля АЗС в с. Мала Кохнівка Кременчуцького району Полтавської області по вул. Шкільна, 2а, ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_7 . Під час спілкування у ОСОБА_5 виник умисел на скоєння розбійного нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном. Так, ОСОБА_5 , скориставшись, що ОСОБА_7 повернувся до нього спиною, наніс ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів в область голови, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток лицевого черепа, забою головного мозку ІІІ ступеня, субдурального крововиливу на рівні лівої лобно-скроневої ділянки, субарахноідального крововиливу, гемосинуситу, рубленої рани носа, відкритого уламкового перелому кісток носа з порушенням носового дихання. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_7 впав на землю. Таким чином подолавши опір потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном «Nokia» 3.1 Plus imei: НОМЕР_1 та рюкзаком з особистими речами потерпілого, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду. Після чого ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину, чужим майном розпорядився на власний розсуд.
18.03.2020 за вказаним фактом ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
В обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину зібрано докази, які додані до матеріалів клопотання, в тому числі протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2020 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 12.03.2020 року з участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами огляду місця події від 12.03.2020 року та від 18.03.2020 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; Довідкою КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 10.03.2020 року з установленим діагнозом потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.03.2020 року; слідчим експериментом за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 18.03.2020 року; постановою слідчого про визнання речовим доказом від 18.03.2020 року.
В обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, із врахуванням обставин, встановлених в ст.178 КПК України, слідчим зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, який карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а також за злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, проти життя і здоров`я потерпілого, що спричинили смерть потерпілого. 14.11.2019 року ОСОБА_5 звільнився від відбування покарання у виді позбавлення волі за злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 4 дні на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області. Проте вже 18.03.2020 року йому пред`явлено підозру у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_5 не має постійного зареєстрованого місця проживання, не одружений, незважаючи на молодий вік та задовільний стан здоров`я, не працює, не навчається, постійного легального джерела доходу не має, паспорт не отримував, а тому не має стійких соціальних зв`язків, що вказує на наявність обґрунтованого ризику вважати, що підозрюваний може ухилитися від слідства і суду та вчинити нові злочини проти власності з метою забезпечення свого проживання.
Враховуючи, що наведені дані про особу ОСОБА_5 , а також той факт, що йому пред`явлено підозру у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, слідчий вважав, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, не зможуть упередити ризик вчинення ним нових злочинів.
В клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 може в даному кримінальному провадженні незаконно впливати на потерпілого та свідків, чим може перешкоджати встановленню істини у справі, оскільки на теперішній час не виявлені докази, які мають значення для встановлення істини у справі.
Слідчий в клопотанні вказував, що особливо тяжкий корисливий злочин вчинено із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому просив не застосовувати до ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи, оскільки ними не може бути забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, не можливо запобігти ризикам, встановленим в с. 177 КПК України, а саме не ухилятися від слідства і суду, не впливати на потерпілого і свідків, не перешкоджати встановленню істини у справі, не вчинити нових злочинів. Тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з мотивів, що викладені в ньому. За наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які характеризують особу, просили застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів без встановлення розміру застави, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою. Стверджували, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Вказували, що він має місце проживання, стійки соціальні зв`язки, а саме сім`ю, з якими постійно проживає, а також жінку, з якою співмешкає. Вказували на необґрунтованість пред`явленої підозри. Просили застосувати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він частково визнає свою вину у злочині, в якому підозрюється, а саме в частині умисного нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. До нього не застосовувалося насильство з боку працівників органу досудового розслідування.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 08.03.2020 року до ЄРДР за №10000385 внесено відомості про злочин за ознаками ч.4 ст.187 КК України наступного змісту: «08.03.2020 року близько 22 год. 25 хв. від будинку №79 по вул. Мічуріна м. Кременчук було доставлено до приймального відділення 3-ї міської лікарні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередній діагноз: перелом основи кісток черепа, ЗЧМТ, множинні забійні рани в області голови та носа, на якого було здійснено напад з метою заволодіння його майном.».
18.03.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме по факту вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ст. 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підтверджується в тому числі наступними вагомими доказами, які додані до матеріалів клопотання.
В тому числі протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2020 року про обставини здійснення на нього розбійного нападу, коли він повідомив, що чоловік наніс йому не менше 4 ударів по голові, від яких він впав та втратив свідомість, а коли отямився, то виявив зникнення мобільного телефону, гаманця з грошима та банківськими карками, рюкзаку з одягом. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 12.03.2020 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як особу, що скоїв на нього розбійний напад.
Протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 09.03.2020 року, згідно з яким 08.03.2020 року близько 20 год. 40 хв. біля під`їзду 6 будинку АДРЕСА_2 вона побачила ОСОБА_7 , який мав тілесні ушкодження, був в крові, у зв`язку з чим вона викликала поліції.
Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.03.2020 року, яка пояснила, що 07.03.2020 року об 11 год. 40 хв. її син ОСОБА_7 поїхав в м. Кременчук, але додому не повернувся, мобільний зв`язок з ним перервався. ОСОБА_7 при собі мав мобільний телефон Nokia, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 з номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , заробітну картку ПАТ КБ «Акорд Банк» № НОМЕР_6 .
Протокол огляду місця події від 12.03.2020 року, а саме ділянки місцевості, що розташована поблизу 6-го під`їзду буд.79 по вул. Мічуріна в м. Кременчук, де біля лавочки з правої сторони на асфальтовій поверхні виявлено речовину бурого кольору.
Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 18.03.2020 року, згідно з яким останній повідомив, що 09.03.2020 року ОСОБА_5 продав йому мобільний телефон Nokia.
Протокол огляду місця події від 18.03.2020 року, згідно з яким ОСОБА_10 видав мобільний телефон, який придбав у ОСОБА_5 , імеі якого співпадає з імеі мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 .
Довідка КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 10.03.2020 року з установленим діагнозом потерпілого ОСОБА_7 , у якого наявні тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відповідають тяжким. Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який є лікарем-анестезіологом КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» від 09.03.2020 року, з якого вбачається, що 08.03.2020 року до реанімаційного відділення надійшов ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рубленої рани (перелом носа, підборіддя та затилку).
Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.03.2020 року, який визнав, що здійснив напад на ОСОБА_7 із застосуванням насильства, внаслідок якого заволодів його майном. Слідчим експериментом за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 18.03.2020 року, під час якого він показав обставини скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7 із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, з метою заволодіння його майном.
Постановою слідчого про визнання речовим доказом від 18.03.2020 року, якою вилучений у ОСОБА_10 мобільний телефон був визнаний речовим доказом.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, що є підставою для затримання».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Щодо доводів підозрюваного про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
При вирішенні клопотання слідчий суддя з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу підозрюваного.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а також за злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, проти життя і здоров`я потерпілого, що спричинили його смерть. 14.11.2019 року ОСОБА_5 звільнився від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 4 дні на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 05.11.2019 року. Проте вже 18.03.2020 року йому пред`явлено підозру у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_5 неодружений, ніколи не отримував паспорт, не має постійного місця проживання, є молодою особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, однак не працює, не має постійного легального джерела доходу, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків. Такі факти підтверджують відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, наявність ризику ухилитися від слідства і суду, продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності для утримання себе.
На думку слідчого судді, наведені факти дають обґрунтовані підстави вважати, що для ОСОБА_5 менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не можуть забезпечити його належної поведінки та запобігти ризикам, передбаченим в п.1, п.5 ч.2 ст.177 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора, що особисте зобов`язання не може запобігти наведеним ризикам та не забезпечить належної поведінки ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину із застосуванням насильства, внаслідок якого потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, з наведених вище підстав. Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило. Слідчий суддя також вважає неможливим застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 , оскільки він не має власного житла чи постійного зареєстрованого місця проживання, і до суду не надходило жодних клопотань від осіб, які б дозволили надати йому своє житло для постійного перебування під час застосування щодо нього запобіжного заходу домашнього арешту.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (ч.4 ст.183 КПК України).
Суд враховує що ОСОБА_5 не має постійного легального джерела доходу, не підтримує стійких соціальних зв`язків, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання за тяжкий насильницький злочин проти життя та здоров`я людини, передбачений ч.2 ст.121 КК України, але через нетривалий час після звільнення йому пред`явлена підозра у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, за яке передбачене покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Тому суд приходить до висновку, що слід застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто на 59 днів з моменту його затримання 19.03.2020 року і до 16.05.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.
З огляду на наведене, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 198, 376, 492 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 59 днів, починаючи з моменту затримання 19.03.2020 року і до 16.05.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування до 17.05.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 19.03.2020 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1