УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0003021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 21 червня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Вітовського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, учня Надбузького професійного аграрного ліцею, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого у гуртожитку Надбузького професійного аграрного ліцею за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 10.12.2018 року.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час його перебування під вартою з 06.08.2018 року по 08.08.2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового виправдувального вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що докази, на які послався суд першої інстанції, не мають жодного доказового значення та жодним чином не підтверджують ані наявність складу злочину, ані причетність обвинуваченого до злочину.

На думку апелянта, судом не повинні прийматись до уваги, як доказ причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину, покази потерпілої, оскільки, вона впізнала обвинуваченого лише під час допиту в суді. Такий порядок впізнання не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, яким чітко визначено, яким чином повинно проходити впізнання особи.

Не можуть також слугувати доказами у справі покази патрульних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просто прибули на виклик та не були свідками нападу ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_8 .

Не є також доказом і протокол прийняття заяви від потерпілої про вчинення злочину, оскільки, її заява ніяким чином не підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а викладені у заяві відомості є лише підставою для проведення досудового розслідування.

Не можна вважати і належним доказом протокол затримання ОСОБА_6 , адже він не має жодного доказового значення для справи, у нього під час затримання нічого не вилучалось.

Щодо протоколу огляду сумки, то із вказаного протоколу не зрозуміло, яке відношення має сумка до даного кримінального провадження. Оскільки, відповідно до інформації, яка міститься в протоколі, оглядалась сумка невідомого походження із загальним описом, під який підпадає багато сумок. Даний протокол не відповідає загальним вимогам для складання протоколу, передбачених ст.104 КПК України.

Звертає увагу, що вказана сумка не була відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та не досліджувалась судом.

Крім того, захисник зазначає, що висновок експерта №828 від 21.08.2018 року не може слугувати допустимим доказом по справі, оскільки він зроблений із значним проміжком в часі, тобто висновок експерта ґрунтувався певним чином на медичній документації, оформленій на момент подій - 06.08.2018 року, однак в матеріалах справи відсутня та стороні захисту не відкривалась ця первинна медична документація, на підставі якої проводилась експертиза.

Судом зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Натомість в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього. Так, в судовому засіданні досліджувалась лише роздруківка алкотестеру Драгер Алкотест 6810.

Натомість чинним КПК України не передбачено такого способу доказування наявності стану алкогольного сп`яніння, як проведення огляду за допомогою алкотестеру. Для таких випадків необхідне призначення виключно судово-медичної експертизи на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Крім всього, зазначає, що у вироку взагалі не обґрунтовано, з чого виходив суд, призначаючи покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Судом не враховано, що обвинувачений був неповнолітнім, раніше не судимим. Призначення йому покарання у виді позбавлення волі жодним чином не слугуватиме його виправленню, адже обвинувачений, будучи за віком неповнолітнім, швидко піддається впливу інших осіб, що в умовах позбавлення волі дуже негативно відобразиться на його подальшому житті. Не враховано також, що ОСОБА_6 був учнем Надбузького професійного аграрного ліцею, та знаходження його 4 роки в умовах позбавлення волі унеможливить його подальше навчання, що знов ж таки негативно відобразиться на його подальшому житті.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2018 року приблизно о 17:00 год., неповнолітній ОСОБА_6 проходив по вул. Бузький бульвар повз житлового будинку №5 в м. Миколаєві, де побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_8 , яка йшла попереду нього. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_6 раптово виник корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 ззаду підійшов до ОСОБА_8 та схопив руками її жіночу сумку, котра на той час знаходилась на правому плечі потерпілої та почав смикати, але зняти з плеча сумку не зміг. В подальшому, ОСОБА_6 , застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс удар рукою в область голови ОСОБА_8 , після чого остання почала кричати та кликати на допомогу.
В цей час, ОСОБА_6 , не довівши свій корисливий умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, почав втікати, але був затриманий співпрацівниками патрульної поліції м. Миколаєва.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора та потерпілої, які вважали вирок суду законним та просили залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі, оскільки, в ході перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого щодо непричетності ОСОБА_6 до нападу на ОСОБА_8 є неспроможними і спростовуються дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, підтверджені перевіреними й викладеними у вироку доказами, а саме показами потерпілої, свідків, протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду жіночої сумки від 06.08.2018 року та висновком експерта №828 від 21.08.2018 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на показання потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 06.08.2018 року близько 17:00 год. на вул. Бузький, невідомий їй раніше хлопець намагався вирвати у неї сумку стягнути, але вона увернулась та відчула удар кулаком ззаду по голові. Вона почала кричати, із вікна виглянула жінка та хлопець почав тікати. Вона бачила, що намагався заволодіти її сумкою та наніс їй удар по голові саме ОСОБА_6 . В цей час, повз проходили два хлопця, вона попросила їх допомогти піймати нападника. Вона разом з хлопцями пішла шукати ОСОБА_11 та вони помітили його біля сміттєвих баків. Після чого, жінка яка спостерігала із вікна, викликала поліцію, хлопці пішли, а ОСОБА_6 почав знову тікати, але в цей час під`їхали працівники поліції. ОСОБА_6 , коли втік, сховався та зробив вид, що спить. Поліцейські почали його будити, у ОСОБА_11 пішла піна із рота, потім викликали швидку допомогу, йому зробили ін`єкцію, після чого вона, разом з ОСОБА_6 та працівниками поліції поїхали до Заводського відділу поліції, де давала пояснення, також вона їздила на експертизу. Запаху алкоголю від ОСОБА_6 не було, схоже було, що він під дією наркотиків.

Покази потерпілої щодо факту нападу та спроби викрасти в неї сумку 06.08.2018 року підтверджуються показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , наданих в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працівник поліції, 06.08.2018 року був з напарником на службі. Вони отримали виклик на службовий планшет щодо вчинення злочину, після чого прибули на місця вчинення злочину, де побачили потерпілу жінку, яка була у шоковому стані, але пояснила, що до неї підбіг хлопець намагався заволодіти сумкою та наніс їй удар по голові. Від жінки вони дізнались прикмети нападника та почали у пішому порядку відпрацьовувати територію. По дорозі вони питали людей, які пояснювали куди побіг хлопець, люді його помічали, тому що у хлопця було дуже брудне волосся. Потім вони помітили хлопця, затримали його. Під час затримання він був неадекватний, схоже було, що був під дією наркотичних засобів. Хлопець пояснив, що його знайомі дали йому спробувати «спайси». Супротиву він не вчиняв. Потерпіла підійшла до їх службового автомобіля, впізнала хлопця, пояснила, що саме він намагався заволодіти сумкою та вдарив її по голові. Після чого вони викликали швидку допомогу, а після надання медичної допомоги, ОСОБА_6 і потерпілу доставили до Заводського ВП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав аналогічні ОСОБА_9 покази. Зазначив, що потерпіла чітко впізнала хлопця, який намагався відібрати у неї сумку та вдарив по голові.

Такі покази потерпілої та свідків узгоджуються і з дослідженими судом письмовими доказами.

Як на доказ невинуватості у скоєнні злочину захисник обвинуваченого посилається на те, що у суду не було жодного доказу причетність ОСОБА_6 до злочину. Вказує, що був порушений порядок впізнання особи.

Однак доводи захисника обвинуваченого щодо непричетності ОСОБА_6 до нападу на ОСОБА_8 спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі показами самої потерпілої.

ОСОБА_8 чітко зазначила, що нападником був хлопець, описала його прикмети та після затримання впізнала його.

Також, захисник вказує, що суд першої інстанції безпідставно врахував покази патрульних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просто прибули на виклик та не були свідками нападу ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_8 .

Однак, з вказаним не можна погодитися, виходячи з наступного. Так, патрульні прибули на місце скоєння злочину відразу після його вчинення. Опираючись на наданий потерпілою чіткий опис нападника почали його пошук. Перехожі, які їм зустрічалися, також пояснювали, що бачили хлопця з аналогічними прикметами, завдяки чому він і був затриманий. На місці затримання потерпіла ОСОБА_8 чітко впізнала хлопця, пояснила, що саме ОСОБА_6 намагався заволодіти її сумкою та вдарив по голові.

У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.08.2018 року зазначені саме ці підстави затримання ОСОБА_6 : особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення та безпосередньо після вчинення злочину очевидець, втому числі потерпілий, свідки або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Зазначені у протоколі підстави затримання відповідають дійсності та підтверджуються показами потерпілої та свідків.

Крім того, той факт, що на потерпілу був скоєний напад підтверджує і висновок експерта №828 від 21.08.2018 року, згідно якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забій м`яких тканин тімяно-потиличної області, які утворились від дії тупим твердим предметом. Дані тілесні ушкодження утворились від не менш ніж одної дії тупим твердим предметом, яким могли бути кулак рук, ноги та інші, з давністю утворення незадовго до звернення у лікарню 08.08.2018 року, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, утворення тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного зросту виключено.

Всі наведені у вироку докази - показання свідків, потерпілої та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Захисник, також зазначає, що судом безпідставно було вказано обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього.

Однак апеляційний суд не може з цим погодитись.

Так, як потерпіла так і свідки вказували, що в момент затримання ОСОБА_6 був неадекватний, у нього пішла піна із рота, схоже, що він був під дією наркотичних засобів. Йому була викликана швидка допомога. Після надання медичної допомоги, сам ОСОБА_6 пояснив, що знайомі дали йому спробувати «спайси».

Вказане підтверджується і роздруківкою алкотестеру Драгер Алкотест 6810 (а.п.168).

Те що, обвинувачений ОСОБА_6 зловживає каннабиноїдами та алкоголем свідчить і наявна в матеріалах справи довідка Миколаївського обласного наркологічного диспансеру (а.п.180).

При призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає меті покарання.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку стосовно ОСОБА_6 , органами досудового розслідування та судом першої інстанції не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 21 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді