Справа №468/1624/19-к
Провадж.№1-кп/481/55/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000252 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Христофорівка, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, фізична особа-підприємець, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
24.12.2019р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 3 роки із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У період з жовтня 2018 року по червень 2019 року ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, діючи всупереч вимогам ст. ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, порушив вимоги ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», яким визначено те, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за допомогою сільськогосподарської техніки та залучених сторонніх осіб, які не діяли за попередньою змовою групою осіб або як співвиконавці, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності будь-якого правочину щодо земельної ділянки вчинив самовільне зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності площею 49,5364 га з кадастровим номером :01:000:0097 (із загальної площі 77,04 га), яка відноситься до особливо цінних земель, розташованої за межами населених пунктів на території Новопавлівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради шляхом її обробки, вирощування та збирання врожаю сільськогосподарської культури - озимого ячменю, чим завдав власнику земельної ділянки в особі Баштанської міської ради шкоди у розмірі 61278,51 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою щодо земельної ділянки особливо цінних земель.

19.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження №0000252 у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, яке було кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Перед початком судового розгляду представником потерпілого суду була надана угода про примирення між потерпілим Баштанською міською радою в особі представника ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , згідно умов даної угоди представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних умов для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 197-1 КК України. ОСОБА_5 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Представник потерпілого ОСОБА_4 жодних претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру не має. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення даного покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Баштанського районного суду від 24.12.2019 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом зазначеного іспитового строку не вчинить нового злочину. Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. Визначено розмір шкоди, яка становить 61 278,51 грн. та строк відшкодування даної шкоди протягом 3 (трьох) місяців з моменту набрання законної сили вироком суду.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і норми КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, а також вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

Представник потерпілого ОСОБА_4 також просила суд угоду про примирення затвердити, вважає що визначена в угоді міра покарання для обвинуваченого відповідає ступеню тяжкості, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення їй зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду про примирення з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, беззастережно визнає себе винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, дав згоду на застосування узгодженої міри та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам, встановленим ст. 471 КПК України, суд прийшов до висновку про затвердження угоди виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є Баштанська міська рада в особі представника ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави відмови в затверджені угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, наслідки укладання та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання та інші зазначені ч. 5 ст. 474 КПК України, п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а представник потерпілого ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд у ході розгляду угод перевіряє їх на відповідність вимогам, встановленими ст. ст. 471, 472 КПК України, при цьому суд не здійснює оцінку доказів в кримінальному провадженні, оскільки межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення або визнання вини.

Відповідно до пояснень обвинуваченого та представника потерпілого суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає обставинам правопорушення. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид та міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого за місцем проживання.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Отже, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.07.2019 та 27.06.2019 року - скасувати.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 03 червня 2020 року про примирення в межах кримінального провадження №0000252 між ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 18.05.2020 року покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання даного покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.12.2019 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом зазначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.
Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.07.2019 та 27.06.2019 року на зерно озимого ячменю вагою 56700 кг та 19890 кг - скасувати.

Речові докази:
- зерно озимого ячменю вагою 56700 кг та 19890 кг, яке знаходиться на відповідному зберіганні у ДП "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №103" - конфіскувати у дохід держави;

- зернозбиральний комбайн "CLAAS MEDION 310", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідному зберіганні у власника ОСОБА_6 - повернути останній за належністю;

- вантажний автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп до нього СЗАП 8527 реєстраційний номер НОМЕР_3 , які знаходяться на відповідному зберіганні у власника ОСОБА_7 - повернути останньому за належністю;

- комбайн зернозбиральний "JOHN DEERE 9640 I WTS" реєстраційний номер НОМЕР_4 , комбайн зернозбиральний "CLAAS LEXION 670" реєстраційний номер НОМЕР_5 , які знаходяться на відповідному зберіганні у власника ОСОБА_8 - повернути останньому за належністю;

- сідловий тягач E-DAF XF 94.430 реєстраційний номер НОМЕР_6 разом із напівпричіпом-самоскидом E VAN HOOL 3B1045 реєстраційний номер НОМЕР_7 , які знаходяться на відповідному зберіганні у власника ОСОБА_9 - повернути останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня проголошення до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1