У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новогригорівна Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 19.06.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду про обрання відносно нього запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Звертає увагу на те, що інший обвинувачений у даному кримінальному провадженні не перебуває під вартою, тому відсутні ризики втечі, впливу на свідків, вчинення іншого злочину.
Зазначає, що має постійне місце проживання, мешкає разом з дружиною та дитиною на відстані 5 км від місця вчинення інкримінованого злочину, має захворювання.
Відмічає, що повідомлення про підозру йому вручено без участі захисника, тому відсутня обґрунтована підозра вчинення ним інкримінованих злочинів, не надано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу винесеною із порушенням вимог КПК України та відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Судом не мотивовано недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Зазначає, що ОСОБА_5 має родину (дружину та дитину), тобто міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, наявні проблеми зі здоров`ям.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000150, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, наявні ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, на моменти їх вчинення мав не зняту і непогашену судимість, а також переховувався на території іншої області, потерпілі та свідки судом не допитані, інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше судимий, одружений, має двох дітей, зареєстроване місце проживання, не працює, працездатний, має порушений загальний стан здоров`я, хворіє на хронічний стеатогепатит з мінімальною активністю і явищами фіброзу, хронічний панкреатит та хронічний гастродуоденіт та остеохондроз шийно-грудного відділу хребта з полірадикулярним корінцевим синдромом, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та вливати на свідків, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку утримання ОСОБА_5 під вартою у межах 60 днів.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000150, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше судимий, на момент вчинення інкримінованого злочину мав не зняту і непогашену судимість. Судове провадження на даний час триває та не всі свідки по справі є допитаними.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані по справі та вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянтів відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просять апелянти, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень (злочинів), апеляційний суд не знаходить підстав для змінити запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просять апелянти.
Посилання апелянтів на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки, медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Будь яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовляють ОСОБА_5 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали судового провадження не мають.
Наявність міцних соціальних зв`язків, на які посилається захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 в своїх апеляційних скаргах, зокрема те, що обвинувачений має постійне місце проживання, стійкі сімейні стосунки з дружиною та наявність утриманців, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3