Провадження №: 1-кп/752/282/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007528, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, з освітою вищою, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

обвинуваченої ОСОБА_7 ;

В С Т А Н О В И В :
Як видно з формулювання обвинувачення, ОСОБА_7 , 27.07.2016 приблизно о 12 год. 10 хв., перебуваючи в торгівельному залі магазину «Ашан- Либідська», що розташований на нульовому поверсі ТРЦ «Океан Плаза», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176 з метою таємного викрадення чужого майна, підійшла до полиць з товаром та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрала чуже майно, що належить ТОВ «Ашан України Гіпермаркет», а саме ікру лососеву «Veladis» 130 гр. в кількості 1 одиниці, вартістю 159 грн. 56 коп., каву «Ірландський крем» вагою 0,074 кг., вартістю 30 грн. 59 коп., каву «Кубінський ром» вагою 0,142 кг., вартістю 58 грн. 71 коп., всього товару на загальну суму 248 грн. 86 коп., які сховала собі в сумку, яка була при ній.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи залишити місце вчинення злочину ОСОБА_7 направляючись до виходу з торгівельного залу зазначеного магазину, та пройшовши касову зону, не сплачуючи при цьому за вище вказане викрадене майно, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причини, що не залежали від її волі, хоча і виконала усі дії, які вважала необхідним для доведення крадіжки до кінця, так як була затримана при виході з магазину працівниками служби
Тобто, ОСОБА_7 , як зазначено в обвинувальному акті, вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_7 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Так, ОСОБА_7 категорично заперечувала свою винність у вчиненні злочину, в якому її обвинувачують. Пояснила, що 27.07.2016 року перебувала в магазині «Ашан». Коли виходила за касову зону, її зупинила охорона та завівши в якусь кімнату, поставили вимогу показати що в неї в сумці. Сказала, що має ікру, однак з цією банкою ікри та кавою, яка також була в сумці, вона прийшла в «Ашан», зазначені продукти були без фіксаторів. Пізніше охоронець сам, звідкись приніс фіксатор, що видно на відеозапису. По суті її безпідставно звинуватили у крадіжці і пропонували врегулювати усе мирно, на що вона відмовилася і сказала щоб викликали поліцію. У неї не було виявлено будь яких предметів, якими вона могла би зняти фіксатор з ікри, а кава була розпакована, що є свідченням того, що це її продукти, з якими вона зайшла у «Ашан». Однак її ніхто не хотів слухати, викликали як понятих зацікавлених осіб, тобто працівників магазину, і складали якісь протоколи, які вона відмовилася підписувати. На відеозаписі чітко видно, що банка ікри без фіксатора, а його пізніше приніс охоронець. Щодо вилучення у неї кави, то взагалі запису не міститься. Доказів її винності немає, а все що надає прокурор не підтверджує її винність. Її безпідставно, протягом майже чотирьох років, намагаються притянути до кримінальної відповідальності за злочин, який не вчиняла. Чому не надано запису з камер, коли її зупинили на касі, та як вона, нібито, краде продукти. Вважає себе не виною. По суті, діями охорони та поліції, її було завдано шкоди.
Як доказ вчинення обвинуваченою зазначеного злочину, по суті сторона обвинувачення надала лише протокол огляду місця події від 27.07.2016 року, відеозапис з камер спостереження та допитала свідка ОСОБА_8 . Аналізуючи зазначені докази, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Так, в протоколі огляду чомусь зазначено про те, що в кімнаті охорони магазину «Ашан» на столі знаходяться банка ікри, вартість якої становить 159 грн.56 коп. яку, як не сплачений товар, працівники охорони виявили у громадянки яка представилася як ОСОБА_9 , 1968 року народження. При огляді сумки ОСОБА_9 виявлено три пакети кави: кава «Ірландський крем», вартістю 30 грн.59 коп.; кава «Кубинський Ром», вартістю 29 грн. 77 коп.; кава «Кубинський Ром», вартістю 28 грн. 94 коп. Тобто, по суті відображено виявлення товару у невідомої особи ОСОБА_9 , а не обвинуваченої ОСОБА_7 . Більше того, у протоколі відмічено про виявлення у особи ОСОБА_9 трьох упаковок кави, а у обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_7 вчинила спробу викрасти дві упаковки кави, які були визнані як речовий доказ та передані на зберігання.
Що стосується відеозапису наданого стороною обвинувачення як доказ, та переглянутого судом, то на ньому, на певних файлах відображено про переміщення по залу особи, лише схожої на обвинувачену. А відображені на записі обставини перебування обвинуваченої, що вона не заперечує, в кімнаті куди її привели охорона, не є доказом її винності, а навпаки, лише підтверджує показання ОСОБА_7 щодо обставин демонстрації нею банки ікри, яку вона принесла з собою, та її вимогу викликати поліцію. Щодо обставин виявлення та вилучення у неї кави, про що зазначено у обвинуваченні, запису взагалі немає.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 не надав свідчень, щодо обставин вчинення крадіжки та вилучення товару у обвинуваченої, лише відмітив, що працював охоронцем в «Ашан», та передавав охороні людей, які вчиняли крадіжки. Не пригадує чи здійснював затримання ОСОБА_7 , однак міг супроводжувати.
Суд також вважає за необхідне відмітити, що по відношенню до ОСОБА_7 було по суті проведено затримання та обшук, однак процесуальні документи, згідно вимог ст. 207-213 КПК України, з цього приводу не оформлялися, протокол затримання не складався, права особі, в тому числі право на захист, не роз`яснювалися, що суд розцінює як істотне порушення прав людини і основоположних свобод, яке полягає в порушенні права на захист, а тому отримані докази, згідно вимог ст. 87 КПК України, слід визнати недопустимими.
Підсумовуючи слід відмітити, що аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, з врахуванням показань обвинуваченої, свідчить про відсутність достатніх та переконливих, поза розумним сумнівом доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені замаху на таємне викрадення чужого майна.
Інших, достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували винність обвинуваченої, долучені матеріали не містять, а додаткових прокурором не надано.
Враховуючи викладене, а також що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_7 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 , визнати невинуватою у пред`явленному обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та її виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1