ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/83/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих по даній справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 03 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, розлучений, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 28.11.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 90 годин громадських робіт, 24.05.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень та йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі,
-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі,
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі,
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано покарання, відбуте повністю за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано час перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 31.10.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року до дня постановлення вироку 02.03.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня постановлення вироку, тобто 02.03.2018 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)».
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 160 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 585 (п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 2 225 (дві тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 2 430 (дві тисячі чотириста тридцять) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 15663 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 35 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 12 066 (дванадцять тисяч шістдесят шість) грн. 69 коп. на відшкодування майнової шкоди та 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 46 756 (сорок шість тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області витрати на проведення експертиз у розмірі 2 428 грн.12 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_7 судом першої інстанції визнано винним та засуджено за те, що він:

09 грудня 2013 року близько 12 год. 58 хв., перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG Х830» ІМЕІ: НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_17 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 160 грн. Після вчиненого ОСОБА_7 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину та розпорядився ним за власним розсудом.

10 лютого 2014 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні салону краси "Візаві", який розташований за адресою: м.Харків, вул. Корчагінців, буд. 19, таємно викрав жіночу сумочку, яка належала ОСОБА_18 , в якій знаходився планшет ТМ "ASUS" memo PAD KOW (ME172V), вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 198 від 22.09.2014 року - 1080,00 грн., жіночий гаманець з грошовими коштами у розмірі 40 грн., чим спричинив ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 1120 грн.

21 лютого 2014 року ОСОБА_7 перебуваючи у маршрутному таксі № 267, рухаючись від зупинки громадського транспорту «Харківських Дивізій» до кінцевої зупинки громадського транспорту «ТЦ Барабашова», шляхом вільного доступу, таємно викрав із жіночої сумочки ОСОБА_19 гаманець, у якому знаходились гроші у сумі 1 500 грн., чим спричинив ОСОБА_19 матеріальний збиток на суму 1 500 грн.

23 травня 2014 року близько о 01 год.00 хв., ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу потрапив до домоволодіння АДРЕСА_4 , де таємно викрав належний ОСОБА_20 ноутбук ТМ «Lenovo» V570c, чим заподіяв ОСОБА_20 матеріальний збиток на суму 3400 грн.

Увечері 27 травня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись в третьому під`їзді будинку № 23 по вул. Танкопія в м.Харкові, таємно викрав велосипед «Каман», чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 585 грн.

18 липня 2014 року близько 13год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля першого під`їзду офісної будівля, розташованої за адресою: м. Харків, пр. Московський 262, на сходовому прольоті між підвальним і першим поверхами таємно викрав велосипед «Winner Puls disk», чим заподіяв ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 2 225 грн.

15 серпня 2014 року близько 15год. 20хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля кафе «Під липою», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський 190, таємно викрав велосипед «Stern» модель Dynamic 2.0 чорного кольору разом з укомплектованими речами до нього, завдавши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2430,00 грн.

13 грудня 2014 року близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ» за адресою: м. Харків, пр. Маршала Рибалка 26, таємно викрав майно із зазначеного супермаркету на загальну суму 196, 04 грн.

20 грудня 2014 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 переліз через паркан на територію домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_5 , та шляхом демонтування скла віконної рами незаконно проник до будинку, з приміщення якого таємно викрав майно, що належить ОСОБА_21 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 15 663 грн.

28 лютого 2015 року близько 10-00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ» магазин «Продукти 457», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Енгельса, 29-а, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, незаконно заволодів продуктами харчування, що належали супермаркету «АТБ» магазин «Продукти 457», загальною вартістю 232 грн. 98 коп., проте, не зміг довести до кінця свій злочинний намір, з причин, що не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину його затримав охоронець вказаного магазину.

Увечері 01 червня 2015 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_6 , переліз через паркан вказаного домоволодіння та через відкрите вікно незаконно проник до будинку, з приміщення якого таємно викрав майно, завдавши ОСОБА_22 матеріальної шкоди на загальну суму 705,57 грн.

02 червня 2015 року, близько 11 год.15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 31 по вулиці Олімпійській в м. Харкові, маючи умисел на заволодіння чужого майна, зірвав з шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок, після чого зник із місця злочину, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на суму 12 066, 69 грн.

Удень 29 червня 2015 року ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку № 5 по вул. Сонячній в м.Харкові, через відкрите вікно незаконно проник до квартири АДРЕСА_7 зазначеного будинку, звідки таємно викрав майно, завдавши ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 46 756 грн.

09 липня 2015 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території бази відпочинку «ім. Соїча» в с. Хотімля, Вовчанського району, Харківської області, таємно викрав велосипед марки «STARTER», завдавши ОСОБА_23 матеріальну шкоду на суму 2 340 грн.

22 липня 2015 року близько 12 год.00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на ринку «Новосалтівський», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці 15, шляхом вільного доступу, таємно заволодів гаманцем ОСОБА_24 , в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 367 грн. Проте не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як при спробі зникнути з місця злочину він був затриманий співробітником поліції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 скасувати, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок його м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України зарахувати покарання, відбуте повністю за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував особу підсудного, який раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів проти власності, а також не враховано, що свою протиправну злочинну діяльність ОСОБА_7 продовжував і після притягнення до кримінальної відповідальності, тривалий час переховувався від суду та органів досудового розслідування, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки підсудного, та з урахуванням відсутності місця роботи останнього, можливо зробити висновок про антисоціальний спосіб життя.
Потерпіла ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду у відношенні ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, через м`якість. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.2 ст.186 КК України - шість років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України - три роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі; за ч. 3 ст.185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань просить призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирнадцяти років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України просить зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді чотирнадцяти років шести місяців позбавлення волі.
Крім того, просить змінити вирок ще й в частині вирішення цивільного позову, стягнувши з ОСОБА_7 на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу посилається на те, що обвинувачений свою вину не визнавав, намагався ввести суд в оману, переховувався від суду, у зв`язку з чим оголошувався в розшук, завдані збитки не відшкодував (навіть частково), визнав вину в кінці судового слідства після дослідження судом беззаперечних доказів його вини у вчиненні злочинів.
В обґрунтування завданої моральної шкоди, потерпіла вказує, що вона є особою похилого віку та при нападі на неї обвинуваченим чоловічої статі, вона зазнала дуже сильного стресу та не могла йому протидіяти.
Крім того, вказує, що внаслідок злочину вона зазнала великих моральних страждань, було порушено її звичний уклад життя, вона втратила спокій та відчуття безпеки, була вимушена приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, що є для неї додатковим стресом. Вказує, що їй було боязко ходити по вулицях, а внаслідок злочину, вона втратила дорогу та пам`ятну річ - золотий ланцюжок, який був подарований рідними людьми.
Матеріали кримінального провадження містять також апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , від якої останній в подальшому відмовився.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про відмову від своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та потерпілої.

Таку ж позицію підтримав і захисник обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційних скарг була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Надала до апеляційного суду заяву, у якій просила розгляд апеляційних скарг проводити за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні її апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2018 року вищевказаний вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 було залишено без змін (т.10 а.с.202-206).

Однак постановою Верховного суду від 14 березня 2019 року вищевказана ухвала Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 була скасована та у зв`язку з чим було призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції (т.11 а.с.70-73).

Приймаючи рішення про призначення нового розгляду справи Верховний суд, серед іншого, вказав і про те, що якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження суд апеляційної інстанції не встановить нових позитивних даних про особу винного чи нових обставин, що пом`якшують його покарання, то рішення про призначення йому покарання, наближеного до мінімальних меж, передбачених санкціями інкримінованих йому частин статей, слід вважати неправильним та явно несправедливим через м`якість.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

В ході перевірки доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо м`якості призначеного покарання, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 саме такого покарання, суд першої інстанції усіх вищезазначених вимог дотримався, врахувавши, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, не працює та не має офіційних джерел для існування, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання ні в чому поганому помічений не був.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнано щире каяття у вчиненому.

Враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинуваченого дані, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі усіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказах та детальному вивченні особистості обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, призначив покарання, яке є необхідним та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної вимоги потерпілої ОСОБА_9 щодо стягнення на її користь завданої ОСОБА_7 моральної шкоди, колегія суддів погоджується з її доводами та вважає, що судом першої інстанції було безпідставно занижено її суму.

Так відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг душевних та психічних страждань, характер наслідків спричиненої потерпілій ОСОБА_9 душевної травми, оскільки у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 , остання, будучи людиною похилого віку, отримала сильний стрес, не маючи змоги протидіяти своїми діями діям ОСОБА_7 .

Крім того, потерпіла ОСОБА_9 довгий час не могла вести повноцінний спосіб життя та була вимушена пристосовуватися до негативних умов існування, а саме протягом певного часу була вимушена приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях.

Окрім втрати відчуття спокою та безпеки, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпіла втратила пам`ятну для неї річ золотий ланцюжок, що був подарований їй рідними людьми.

Статтею 408 КПК України передбачено, що апеляційний суд має право зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи, що на момент апеляційного розгляду завдану потерпілій шкоду не компенсовано, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 10 000 тисяч гривень, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілої в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом № 838-VIII ч. 5 ст. 72 КК України було визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Проте, в подальшому такий підхід законодавець визнав недостатньо обґрунтованим, у зв`язку з чим 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, у якому зроблено інший виклад ч.5 ст. 72 КК України, який передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст.72 КК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018р. (справа №663/537/17) зазначила, що Закон №2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі тож вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч.2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

На підставі цього у зазначеному рішенні Верховий суд констатував, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5КК України не допускається.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми Закону та вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції 26 11 2015 року та зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання також строк його попереднього ув`язнення з 25.09.2015 року по 24.06.2016 року, з 31.10.2016 року по 20.06.2017 року та з 21.06.2017 року по 26.07.2018 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Будь-яких інших порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, п.2 ч.1 ст. 407, 409, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2018 року по справі щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову, - змінити.

Апеляційну скаргу прокурора та потерпілої ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Збільшити суму стягнень з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди на користь останньої з 3000 (трьох тисяч) до 10000 (десяти тисяч) грн.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, в редакції від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.09.2015 року по 24.06.2016 року, з 31.10.2016 року по 20.06.2017 року та з 21.06.2017 року по 26.07.2018 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4