Справа № 495/604/20
Номер провадження 1-кп/495/77/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002935 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Андрєєво Іваново Роздільнянського району Одеської області, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012, 2016 років народження, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Бикоза Білгород-Дністровського району Одеської області, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, перебуває у цивільному шлюбі, раніше судимого:

- 08.07.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 304 ч. 2, 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 69 до 3 років позбавлення волі. Вирок суду від 08.07.2015 року виконувати самостійно. Звільнився 08.05.2018 року по відбуттю строку покарання;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 04.12.2019, приблизно о 21 годині обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи та переконавшись, що їх злочинні дії будуть не помічені, прибули до земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: сітку рабиця відрізком довжиною 10,8м., шириною 1.5м з розміром вічка 4х4, вартістю 351,05 гривень та сітку рабиця відрізком довжиною 12,5м., шириною 2м. з розміром вічка 5х5, вартістю 611 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, обернувши його на свою користь, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 962,05 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними себе визнали у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що виявив на своєї дачній ділянці крадіжку сітки рабиці. Після чого зателефонував в поліцію. Обвинувачені повернули йому сітку та встановили її на місце. Будь-яких претензій до обвинувачених він не має та просить не позбавляти їх волі.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 04.12.2019 року, він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , ніччю, скоїли крадіжку сітки рабиця з земельної ділянки що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Скоїли крадіжку для використання сітки у особистих цілях. На наступний день приїхала поліція і він повернув сітку. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 04.12.2019 року, він разом з обвинуваченим ОСОБА_3 скоїли крадіжку сітки рабиця з земельної ділянки що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Скоїли крадіжку для використання сітки у особистих цілях. На наступний день приїхала поліція і він повернув сітку. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їм покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, враховуючи його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району, враховуючи його стан здоров`я, а саме те, що він є інвалідом другої групи, враховуючи його сімейний стан, а саме те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, а також враховуючи думку потерпілого, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просив не позбавляти його волі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість знов вчинив кримінальне правопорушення, враховуючи його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району, враховуючи його стан здоров`я, а саме те, що він перебуває на обліку в кабінеті психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість», а також враховуючи думку потерпілого, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просив не позбавляти його волі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази: сітка рабиця довжиною 12,5м., передана на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: велосипед марки «Україна» чорного кольру, переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 залишити йому.

Речові докази: один фрагмент проволоки зі слідами перекусу, поміщений в сейф-пакет НПУ № 7078274; плоскогубці, поміщені в сейф-пакет НПУ № 7078287, передані на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628,02грн.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 785,05грн.
Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази: сітка рабиця довжиною 12,5м., передана на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: велосипед марки «Україна» чорного кольру, переданий на зберігання засудженому ОСОБА_4 залишити йому.

Речові докази: один фрагмент проволоки зі слідами перекусу, поміщений в сейф-пакет НПУ № 7078274; плоскогубці, поміщені в сейф-пакет НПУ № 7078287, передані на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Стягнути с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628,02грн.
Стягнути с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 785,05грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженим та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1