Справа № 305/2292/19
Провадження по справі 1-кп/305/224/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 11.02.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибокий Потік, мешканця
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, сезонного робітника, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 28 серпня 2019 року, близько 07 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda» моделі «Superb», сірого
кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », рухаючись
автодорогою національного значення «Н09», сполученням «Мукачево - Рогатин - Львів», на відрізку дороги в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області по вулиці Миру, навпроти будинку №126, легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
п. 11.3 - «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».
У порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 , при керуванні транспортним засобом, маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, виїхав на смугу руху автобуса марки «БАЗ - Еталон» моделі «А079.14» жовто - синього кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 » на такій відстані від останнього, на якій його водій ОСОБА_7 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху, внаслідок чого допустив зіткнення із вказаним автобусом, в результаті чого пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження.
Так, ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді синців передньої поверхні лівої гомілки, правого стегна, забою лівого променево-запястного суглобу, напруженого гемартрозу, тендовагініт розгиначів лівої кисті, які згідно висновку судово - медичної експертизи №102 від 29.11.2019, не являли небезпеку для життя у момент спричинення і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 п.2.2.2. відносяться до групи середнього ступеня тяжкості. ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної спінальної травми, нестабільного переломовивиху шостого хребця шийного відділу хребта (антеролістез), травматичної кили 6-7 міжхребетного диску, шийного відділу хребта з стенозом спірально міжхребетної кили та правобічним моно парезом руки, які згідно висновку судово - медичної експертизи №131 від 27.11.2019, були небезпечними для життя у момент їх спричинення і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 п.2.1.1. відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень.
З огляду на викладене, отримані потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями водія ОСОБА_4 та з порушенням останнім вимог Правил дорожнього руху України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, прокурор запропонував досліджувати докази у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, учасникам кримінального провадження роз`яснив положення зазначеної норми закону та визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що 28 серпня 2020 року, близько 07 години 20 хвилин, був за кермом належного йому автомобіля марки «Skoda» моделі «Superb», на відрізку дороги в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області по вулиці Миру, навпроти будинку №126, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу руху автобуса на такій відстані від останнього, на якій водій автобуса вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху, внаслідок чого допустив зіткнення із вказаним автобусом, пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження. Розкаюється у скоєному, дуже шкодує, що так сталося. Просив, його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки не бажав настання таких тяжких наслідків.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 ствердила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, у зв`язку з досудовим врегулюванням цивільного позову.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася. 06.02.2020, через канцелярію суду (ВХ. 795/2020) подала письмове клопотання у якому просила судовий розгляд у кримінальному провадженні проводити без її участі. Водночас повідомила, що до обвинуваченого немає претензій матеріального та морального характеру, міру покарання для обвинуваченого залишає на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання також не з`явився. 27.01.2020, через канцелярію суду (ВХ. 482/2020) подав письмове клопотання у якому просив цивільний позов поданий ним залишити без розгляду, у зв`язку із добровільним відшкодуванням суми цивільного позову. Подальший розгляд кримінального провадження проводити без його участі та участі його представника, міру покарання для обвинуваченого залишає на розсуд суду.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 , як скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, молодий за віком, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодував збитки завдані кримінальним правопорушенням.
У відповідності з п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/ із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.
Крім того, оскільки досудовим слідством та судом встановлено, що ОСОБА_4 під час ДТП був у тверезому стані (висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.08.2019), являється сезонним робітником, керування транспорним засобом необхідне для забезпечення пересування до місця тимчасового заробітку, перевезення знарядь праці, тощо, суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового (альтернативного) покарання передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, не обирався. Клопотань про обрання такого під час судового розгляду від учасників справи не надходило.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки "Skoda" моделі "Superb", сірого кольору, із державним реєстраційним номером " НОМЕР_1 ", який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_4 , по вступу вироку в законну силу залишити йому, як законному власнику; автобус марки "БАЗ-Еталон", моделі "А079.14" жовто-синього кольору, із державним реєстраційним номером " НОМЕР_2 " переданий на зберігання власнику ОСОБА_9 , по вступу вироку в законну силу залишити йому, як законному власнику.
На вирок може бути подана апеляція безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1