Справа № 368/690/20
Провадження № 1-в/368/76/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
представника трудового колективу ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції подання в.о. начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, громадянину України, одруженому,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області засуджений 20 липня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019 р. вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2018 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено до відбування 3 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки, а в решті вирок суду залишено без змін.
Початок строку покарання 13.08.2019 року.
Кінець строку покарання 17.06.2022 року.
1/3 строку покарання 17.06.2020 року.
Із спільного подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Кагарлицькій районної державної адміністрації Київської області вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, працевлаштований різноробочим на виробництві установи, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, два рази заохочувався керівництвом установи. В даний час засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджений не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання колонія та клопотання засудженого, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який підтримав подання та клопотання засудженого, представника трудового колективу, засудженого ОСОБА_6 , який просив застосувати до нього ст. 82 КК України та заміни на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 ст.. 82 КК України, а саме: заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме: на виправні роботи підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області засуджений 20 липня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019 р. вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2018 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено до відбування 3 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки, а в решті вирок суду залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_6 з 14.08.2019 року утримувався у державній установі «Київський СІЗО», де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
18 жовтня 2019 року засуджений ОСОБА_6 прибув до Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_6 має два заохочення, а саме: 02.04.2020 р. та 04.05.2020 р. за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці.
Згідно довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення від 25.06.2020 р. у засудженого відсутні дисциплінарні стягнення. При вивченні особової справи засудженого ОСОБА_6 також відсутні будь які стягнення дисциплінарного характери, навіть і попереджувальні як бесіда.
Як встановлено із змісту характеристики від 25.06.2020 року по прибуттю до установи засуджений був працевлаштований робітником контрагентському об`єкті, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує, що і підтверджується матеріалами особової справи, в якій міститься заява засудженого щодо надання йому роботи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Станом на 17.06.2020 р. ОСОБА_6 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин з необережності.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.
Згідно з висновком адміністрації колонії, ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.
Суд враховує, що задоволення судом подання колонії та клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.
За таких обставин, засуджений ОСОБА_6 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_6 має намір працевлаштуватися на посаду апаратником комбікормового виробництва на ТОВ «Праймфід» та проживатиме за місцем своєї реєстрації.
Засуджений став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме: на виправні роботи, тому суд вважає, що подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та клопотання засудженого підлягають до задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
Подання в.о. начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_6 , задовольнити.
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_6 за вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019 року не відбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 1 (один) рік 344 днів замінити на 1 (один) рік 344 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1