У Х В А Л А

"07" липня 2020 р. Справа153/650/18

Провадження1-кс/153/165/20-к

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасник процесу: скаржник ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №0000102 від 03.04.2018,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до слідчого судді із даною скаргою. Вказав, що 01.04.2020 слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження за фактом заволодіння його коштами шляхом обману та зловживання довірою. Підставою для прийняття такого рішення слідчий зазначив те, що на даний час не встановлено особу, яка вчинила зазначене кримінальне правопорушення, та на даний час сплинув строк досудового розслідування. Він категорично не згодний з таким рішенням слідчого, оскільки у своїй заяві він вказував на особу, яка вчинила відносно нього шахрайські дії, а саме на свою племінницю ОСОБА_6 . Слідчим отримано з банку докази причетності ОСОБА_7 до зазначеного злочину. Небажання слідчого повідомити про підозру ОСОБА_7 суперечить принципу невідворотності покарань. Слідчим невірно визначена кваліфікація злочину, так як вчиненими протиправними діями ОСОБА_7 йому спричинена значна шкода і вважає, що в її діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Слідчий у своїй постанові повинен зазначити про обставини справи, а саме: чи мало місце закриття ним банківського рахунку, чи одночасно було відкрито новий рахунок на зняту ним з рахунку суму, чим це підтверджується та інше. Раніше у даному кримінальному провадженні уже приймалося рішення про його закриття, однак судом постанова слідчого була скасована і справа направлена для проведення досудового розслідування. Він неодноразово заявляв слідчому відвід з приводу застосування до нього фізичного насильства. Про це також свідчить той факт, що рішення про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 прийняв ще у квітні 2020 року, а повідомив його про це лише 17 червня 2020 року. Тому скаржник просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 , який діє на підставі Ордеру серії ВН №133786 від 07.07.2020 скаргу підтримали, пояснили, що слідчим не проведено досудове розслідування належним чином, не зібрано всіх достатніх доказів, затягував строки проведення досудового розслідування. Просили скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.

Слідчий СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Його неприбуття не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника та захисника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 01.04.2020, кримінальне провадження №0000102 від 03.04.2018 за ч.1 ст.190 КК України було закрите у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

У ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України збирання доказів, передбачених ст.91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п.111 рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх «конкретного та ефективного» сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг.

Відповідно до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що слідчий забезпечив ефективне розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 03.04.2018. Проведене ним досудове розслідування було ретельним, безстороннім і сумлінним. Тобто, слідчий вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події кримінального правопорушення, а також усіх необхідних процесуальних дій.

В свою чергу скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні не довів те, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 01.04.2020 є незаконно та упередженою.

Тому слідчий, на думку суду, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст.2 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження слідчим належним чином вмотивована, містить зміст встановлених фактичних обставин та проведених процесуальних дій та в ній викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.
Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти, які спростовують обставини викладені в скарзі, тому суд приходить до висновку, що викладені у скарзі обставини, на які посилається скаржник, є не доведеними у судовому засіданні. Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час постанова слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 01.04.2020 про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №0000102 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Головуючий слідчий суддя ОСОБА_1