Номер провадження: 11-сс/813/253/20
Номер справи місцевого суду: 522/1667/20 1-«кс»/522/2217/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 31 січня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000191 від 28 січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 31 січня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 28 березня 2020 року з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

- прибувати до слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 за адресою: м.Одеса. вул.Канатна, 101-В, за першою вимогою;

- не відвідувати місця, розважальні заклади, де здійснюється торгівля алкогольними напоями на розлив;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

- носити електронний засіб контролю.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра пред`явлена ОСОБА_10 є необґрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведені.

Також слідчим суддею не мотивовано, чому інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_10 .

Крім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м.Одесі, неофіційно працевлаштований у службі таксі, дитячим спортивним тренером та позаштатним журналістом газети «Дорожній контроль», з 2007 року не виїжджав за межі України та має на утриманні матір пенсійного віку.

За таких обставин захисник зазначив, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також посилаючись на неповноту судового розгляду, вважав, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та Європейської конвенції з прав людини.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 цієї ж статті домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється в тому, що він 28 січня 2020 року о 17 годині 43 хвилини, біля головного входу до П`ятого апеляційного адміністративного суду, розташованого за адресою: м.Одеса, проспект Гагаріна, 19-21, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, розуміючи що він перебуває у громадському місці, почав гучно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу співробітників служби судової охорони, на що останні неодноразово робили зауваження ОСОБА_10 .

Не зважаючи на законні вимоги працівників служби судової охорони припинити протиправне діяння, ОСОБА_10 продовжуючи вчиняти противоправні хуліганські дії почав агресивно себе поводити, при цьому впритул наблизившись до командира підрозділу охорони ТУССО ОСОБА_12 , намагаючись зіпсувати форменний одяг останнього. Вказані противоправні дії ОСОБА_10 також супроводжувались гучною лайкою та погрозами застосування фізичного насилля відносно ОСОБА_12 .

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_10 , з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особистою зухвалістю, перебуваючи у громадському місці, розуміючи, що його дії сприймаються громадськістю, як зневага до суспільства, активно протидіяв працівникам служби судової охорони, а саме почав висловлюватись гучною нецензурною лайкою на адресу контролера 1 категорії (заступника командира відділення) ОСОБА_13 , яка в той момент перебувала у форменому одязі та здійснив плювок в обличчя останньої та не виконував законні вимоги працівників служби судової охорони, тим самим позбавляючи працівників служби судової охорони виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку.

28 січня 2020 року о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

29 січня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_10 за ч.3 ст.296 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколами прийняття заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 28 січня 2020 року;

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив, що 28 січня 2020 року приблизно о 17 годині 43 хвилини, ОСОБА_10 перебуваючи на території П`ятого апеляційного адміністративного суду грубо порушував громадський порядок, чинив опір працівникам служби судової охорони, не виконував їх законні вимоги та намагався зіпсувати його формений одяг;

- протоколами допитів потерпілої ОСОБА_13 , яка повідомила, що 28 січня 2020 року приблизно о 17 годині 43 хвилин, ОСОБА_10 перебуваючи на території П`ятого апеляційного адміністративного суду грубо порушував громадський порядок, чинив опір працівникам служби судової охорони, не виконував їх законні вимоги та висловлювався гучною нецензурною лайкою на її адресу і здійснив плювок їй в обличчя;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які повідомили, що 28 січня 2020 приблизно о 17 годині 43 хвилини ОСОБА_10 перебуваючи на території П`ятого апеляційного адміністративного суду грубо порушував громадський порядок, чинив опір працівникам служби судової охорони та не виконував їх законні вимоги;

- протоколом огляду предмету від 28 січня 2020 року, а саме відеозаписом з матеріалами відео фіксації з камер внутрішнього відеоспостереження П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду був повторно досліджений відеозапис з камер внутрішнього відеоспостереження П`ятого апеляційного адміністративного суду.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, групу осіб, в складі якої знаходився ОСОБА_10 , який виражався нецензурною лайкою на адресу працівників Служби судової охорони, штовхався із ними, хапав за формений одяг, а після того, як був затриманий, він здійснив плювок в сторону ОСОБА_13 , яка в цей час здійснювала відеозапис подій на свій мобільний телефон.

При цьому апеляційний суд не бере до уваги змонтований відеозапис, що міститься на другому файлі наданого прокурором електронного носія інформації, оскільки він не відображає повної та послідовної картини подій та містить записи, які взагалі не стосуються даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на етапі досудового розслідування, під час якого до підозрюваного обирався запобіжний захід, вказані докази є вагомими та достатніми обґрунтування підозри ОСОБА_10 . При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити новий злочин.

Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний не визнає своєї вини, його позиція захисту суперечить показанням допитаних по справі свідків та потерпілих, а тому він може перешкоджати проведенню слідчих дій та вчиняти інші дії направленні на затягування процесуальних строків досудового розслідування, тощо.

При застосуванні до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання в м.Одесі та раніше він не притягався до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту наголошувала на тому, що застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту порушує його конституційні права, в тому числі і право на труд гарантоване ст.43 Конституції України.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду стороною захисту не було доведено, що ОСОБА_10 взагалі є працевлаштованою особою.

Так, надані захисником в судовому засіданні 2 аркуші зі скріншотами архівів заказів таксі ніяким чином не завірені та не підтверджують будь-які фактичні обставини, що стосуються кримінального провадження, а лише свідчать про надходження заказів на пасажирські перевезення.

В той же час здійснення пасажирських перевезень регламентується постановою КМУ №176 від 18.02.1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».

Пунктом 86 вказаної постанови встановлено, що для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Разом з тим під час апеляційного розгляду стороною захисту не були надані будь-які дозвільні документи, які надавали б ОСОБА_10 право здійснювати перевезення пасажирів.

Таким чином в ході апеляційного розгляду стороною захисту не було доведено, що ОСОБА_10 офіційно працює в таксі.

Також стороною захисту не були надані будь-які документи, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_10 працює дитячим спортивним тренером.

Крім того апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_10 є позаштатним журналістом газети «Дорожній контроль Одеса», оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими доказами, в тому числі і про те, що таке друковане видання взагалі існує.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що на утриманні ОСОБА_10 перебуває його матір похилого віку є необґрунтованими, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_10 взагалі має будь-які законні джерела доходу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_10 не одружений, не має власної сім`ї та утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_10 необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку апеляційного суду такий запобіжний буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 31 січня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадження, внесеному до ЄРДР за №0000191 від 28 січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4