Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/96/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 00000337 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимості,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_6 25.05.2018 близько 22 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на перехресті вул. Молодіжна та вул. Грушевського в с. Мирне Чорнобаївського району Черкаської області, під час сварки з потерпілим ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, через ревнощі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи зверху над потерпілим ОСОБА_9 , який лежав на спині, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком лівої руки в область грудної клітини зліва, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, коли свідок ОСОБА_10 намагався припинити бійку, наніс ще декілька умисних ударів ногою в область лівої бічної поверхні грудної клітки потерпілого. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді: травми грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва, розривом серця, легень, крововиливами в серцеву сорочку, легені, грудний відділ аорти, міжреберні м`язи ліворуч та праворуч; синець грудної клітки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з небезпекою для життя; травма голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливами в м`яких мозкових оболонках (гістологічно), синцями, саднами обличчя, забійними ранами, крововиливами верхньої губи, ясен, підбілкові оболонки обох очей; синці, садна шиї, обох кистей черевної стінки, садна лівого надпліччя, обох плечей, лівого передпліччя, правої долоні, обох гомілок, обох колін, садна, забійна рана правого надпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , які виразились в нанесенні тілесних ушкоджень, настала смерть ОСОБА_9 , а саме від тупої травми грудної клітини з розривом серця та легень, що супроводжувалося кровотечею в серцеву сорочку, спричинено тампонаду серця.

У своїй апеляційні скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому максимально м`який вид та розмір покарання, передбачений санкцією вказаної статті закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, поза увагою суду першої інстанції залишились показання ряду свідків, які допитувались судом, з приводу того, що у потерпілого до бійки з обвинуваченим, був конфлікт з ОСОБА_11 , під час якого вони штовхалися, боролися, падали та крутилися на асфальтному покритті, землі, траві. Таким чином, частина тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 виникла не від дій ОСОБА_6 , а внаслідок боротьби з ОСОБА_11 . Однак суд, у своєму вироку вказав на те, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені саме обвинуваченим, що не відповідає дійсності.

Окрім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції допитавши в судовому засіданні ряд свідків не відобразив отримані від них показання у своєму вироку.

Також апелянт вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Так, на переконання захисника, не можна розглядати як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого даний випадок, так як смерть потерпілого настала від ушкодження внаслідок удару, при цьому ОСОБА_6 не бажав і не усвідомлював та не припускав настання таких наслідків.
У даному випадку ОСОБА_6 наносячи удари в область грудної клітини потерпілого, усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, проте не передбачав і не міг передбачити їх негативних наслідків, не усвідомлював і не міг усвідомлювати можливість настання похідного наслідку (смерті) в результаті настання первинного і нанесення ударів), так як неможливо з чисто фізіологічних причин (швидкість реакції людини, м`язова активність та інші фактори) свідомо нанести удар в певний період серцевого циклу тривалістю 0,2 секунди у стані спокою, а не маючи життєвого досвіду, не маючи медичної освіти, не маючи уявлення про серцевий цикл неможливо навіть припустити можливість настання тяжких травм, не говорячи вже про настання смерті, від ударів руками в область грудної клітини.
Також при кваліфікації дій обвинуваченого суд першої інстанції не звернув увагу на наступні обставини: ОСОБА_6 наніс удари рефлекторно, у відповідь на протиправні дії потерпілого, наніс їх не в область життєво важливого органу - голову, а в область грудної клітини, наніс два удари голою рукою, без жодних знарядь чи предметів, без особливої сили, нанесення таких ударів для потерпілого не було несподіваним (зненацьким, підступним), так як відбулося під час взаємної бійки, потерпілий мав можливість (був спроможний) захищатися і захищався, про що свідчать виявлені у ОСОБА_6 на наступний день під час освідування тілесні ушкодження, учасники конфлікту обидва були в стані алкогольного сп`яніння. При цьому обвинувачений ніколи не займався спортом, є меншим ОСОБА_9 за віком, зростом та вагою, причин розпочинати бійку у ОСОБА_6 не було, так як саме ОСОБА_9 ревнував ОСОБА_12 до обвинуваченого, а не навпаки. Що саме ОСОБА_9 неодноразово до події приїжджав до ОСОБА_6 додому та влаштовував сварки, а одного разу навіть бійку. Після заподіяння ушкоджень обвинувачений разом зі свідком намагався привести потерпілого до свідомості, робив штучне дихання та непрямий масаж серця, на його прохання ОСОБА_10 викликав швидку з телефону ОСОБА_6 .
За таких обставин, на переконання апелянта, можна з впевненістю зазначити, що ОСОБА_6 не розраховував на такі можливі наслідки, як точне співпадіння часу застосування сили з певним періодом серцевого циклу, від чого здоров`ю ОСОБА_9 буде спричинена тяжка шкода, та не міг передбачити механізм утворення тілесних ушкоджень, не бажав і не припускав настання таких наслідків, тому не можна стверджувати, що у його свідомості тяжкість наслідків від вчинення протиправних дій не була конкретизована, та що він діяв з невизначеним і непрямим умислом, про що помилково суд зазначив у вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги останнього та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 надав суду показання, з яких слідує, що потерпілий ОСОБА_9 це його односелець, якого він знає з дитинства, який на два роки старший від нього. Щодо події, яка мала місце 25.05.2018 пояснив, що ввечері цього дня повертався додому, їхав на велосипеді. По дорозі його перестрів потерпілий ОСОБА_13 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та звинуватив його, що він їде до свідка по справі ОСОБА_14 , з якою останній колись зустрічався та проживав. Потерпілий ОСОБА_9 постійно ревнував ОСОБА_12 до нього, з якою він лише товаришував, через що між ними виникали сварки. Під час їхньої розмови, між ними почалася сварка, в ході якої потерпілий ОСОБА_9 наніс йому один удар в потилицю, проте він втримався на ногах. Після чого ОСОБА_9 кинувся на нього, від чого вони разом в повітрі перевернулися і впали на землю таким чином, що ОСОБА_9 опинився на спині на землі, а він сидів на ньому зверху. ОСОБА_9 візуально набагато більший від нього, вищий та фізично сильніший. Він спробував підвестися, проте ОСОБА_9 почав його утримувати, хапаючись за руки, шию, намагався пальцями потрапити йому в очі. Він спробував піднятися і вирватися, проте в нього нічого не вийшло і в цей же час він наніс потерпілому два удари кулаком лівої руки в область грудей, однак в яку саме частину сказати не може. Після того, як він наніс вищевказані удари, то його хтось почав відтягувати. Відтягував його свідок по справі ОСОБА_10 . В той час, як ОСОБА_10 його відтягував він перебуваючи в стані афекту, наніс потерпілому два удари ногою в ребра. Вся бійка тривала протягом 2-3 хвилин. Коли ОСОБА_10 відтягнув його, ОСОБА_9 залишився лежати на землі, а вони стояли трохи в стороні і через пару хвилин вони почули, що потерпілий почав хрипіти. Він одразу ж кинувся до потерпілого і почав робити йому штучне дихання та масаж серця. ОСОБА_10 також робив штучне дихання та масаж серця. В подальшому він протягнув свій телефон ОСОБА_10 і попросив його викликати швидку. Сам цього не зробив по причині того, що у них в селі поганий зв`язок, а він має дефект мови і картавить, що могло викликати затримку в розмові і виклику медичної допомоги. Після чого вони викликали працівників поліції. На місці пригоди він залишався до приїзду працівників поліції та швидкої допомоги.
Під час того, як вони з ОСОБА_9 билися не міг уявити, що виникнуть такі наслідки. Наносячи удари рукою в область грудей потерпілого, мав на меті вирватися від потерпілого ОСОБА_9 , який його повалив та насильно утримував. Вважає, що підтвердженням того, що він не мав на меті убивати потерпілого свідчить той факт, що він робив йому штучне дихання та непрямий масаж серця, крім того саме він попросив ОСОБА_15 викликати швидку допомогу.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає - вони односельці. ОСОБА_13 це її син. Безпосереднім очевидцем подій, які відбувалися 25.05.2018 не була. Ввечері цього дня їй зателефонувала кума та повідомила, що на перехресті вул. Молодіжна та вул. Грушевського в с. Мирне лежить її син без свідомості, однак що з ним їй не сказали. На місце пригоди її підвіз знайомий. Коли приїхала, то побачила швидку і сина, який лежав на землі, проте її до нього не пустили. Знала від сина, що між ним і ОСОБА_6 були дружні стосунки. ОСОБА_17 проживав з нею та молодшим сином. Знає, що раніше її син жив з дівчиною ОСОБА_12 , з якою вони знімали квартиру в м. Черкаси. Після того як вони розійшлися син став проживати з нею. Знає, що конфлікт між сином і ОСОБА_6 був через колишню дівчину сина ОСОБА_12 . В той вечір її син вживав алкогольні напої з ОСОБА_11 і іншими хлопцями. З дому ОСОБА_17 йшов тверезий. Перед конфліктом, днів за чотири ОСОБА_17 ночував у ОСОБА_11 , а коли напивався, то вони з ОСОБА_11 постійно чубилися конфліктували, боролися. 25.05.2018 бачила сина о 14 годині, в той час як вона їхала з дому він поставив до неї в машину каністру для бензину, бо він планував наступного дня бензопилою порізати дрова. Коли в останнє бачила ОСОБА_17 , то він не мав ніяких тілесних ушкоджень. Коли син вживав алкогольні напої він спати не йшов, ходив гуляти, а вдома вони сперечалися. Між ОСОБА_17 і ОСОБА_6 існував конфлікт через дівчину, ОСОБА_18 . Якось вони билися і ОСОБА_6 кричав, що уб`є ОСОБА_17 , що було в той час причиною конфлікту вона не знає;
- показаннями допитаного в судовому засіданні місцевого суду в якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що обвинувачений і потерпілий це його односельці. З ОСОБА_19 вони друзі. 25.05.2018 ввечері він ішов селом від провулка Зоряний та біля перехрестя вулиць Молодіжної та Грушевського в с. Мирне побачив, що б`ються дві особи. Коли він наблизився, а саме підбіг, то побачив, що на землі на спині лежить ОСОБА_13 , а ОСОБА_20 стояв колінами на асфальті і наносив удари в область тулуба ОСОБА_21 . Сидів зверху на ньому. Бачив, як ОСОБА_22 двічі лівою рукою наніс удари ОСОБА_17 в ділянку грудей. Він підбіг і попідруки намагався відтягнути ОСОБА_22 , оскільки бачив, що ОСОБА_17 вже не чинить супротив. Коли відтягував, то ОСОБА_6 пару разів ударив лежачого Дубину ногою в бік ребер. Потім ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_9 і наніс двічі удари в область ребер з лівої сторони. Коли ОСОБА_21 почав хрипіти, то він кинувся до нього і спробував зробити йому непрямий масаж серця. ОСОБА_6 намагався зробити ОСОБА_17 штучне дихання. Вони викликали швидку, яка констатувала смерть ОСОБА_9 . Потім викликали поліцію. Чи існував будь-який конфлікт між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 йому не відомо;
- показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що загиблий це його старший брат, ОСОБА_20 односельчанин. 25.05.2018 він розмовляв з братом по телефону, все було добре. Брат просив його, щоб він купив і привіз йому телефон, бо в нього не було, а він мав їхати наступного дня в село. Йому відомо, що між ОСОБА_6 і його братом був конфлікт. Спочатку між хлопцями були нормальні дружні відносини. А після того як з`явилася ОСОБА_12 , то між ними почалися сварки, і ОСОБА_6 погрожував і кричав, що його уб`є. Коли він говорив востаннє з братом, то він був тверезий, це було о 17 годині. Він говорив, що збирається повечеряти і вийти прогулятися в село;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка допитана місцевим судом, з яких слідує, що вона перебуває в гарних дружніх стосунках з обвинуваченим ОСОБА_19 , а померлий ОСОБА_13 - це її колишній хлопець, з яким вони 3,5 роки проживали разом. У вересні 2017 року вона пішла від ОСОБА_24 , через те, що останній часто вживав алкогольні напої, через що у них виникали сварки і він міг підіймати на неї руку. Також вона знає, що подобається ОСОБА_25 , проте між ними завжди були лише дружні відносини.
25.05.2018 близько десятої, можливо о-пів на одинадцяту годину вечора їй на мобільний зателефонував ОСОБА_20 і запитав чи має вона номер телефону матері ОСОБА_24 . Вона відповіла, що у неї його немає. ОСОБА_22 повідомив, що він побився з ОСОБА_17 і останній лежить непритомний. В телефоні вона чула, що там був присутній їх знайомий ОСОБА_10 і, що він бив по щоках ОСОБА_17 намагаючись привести його до тями. Також вона чула, як викликали швидку допомогу. Потім зв`язок припинився. Потім вона близько 23.00 години зателефонувала ОСОБА_22 і він повідомив, що ОСОБА_17 помер.
На початку їх знайомства між ОСОБА_17 і ОСОБА_22 були нормальні дружні стосунки, проте в подальшому між ними виникали суперечки, проте причини їх вона не знає. Через ревнощі суперечки не могло бути, оскільки на час загибелі ОСОБА_17 вона тривалий час зустрічалася з іншим хлопцем. А тому, якщо б ОСОБА_22 і ревнував її, то це б він мав робити до іншого хлопця. З ОСОБА_21 припинили спілкування 04.09.2017 за її ініціативою, а саме вона пішла від нього;
- показаннями допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що працює фельдшером в с. Мирне. 25.05.2018 близько 22:30 год вона перебувала вдома і був виклик до ОСОБА_16 , якій стало погано. За нею приїхав ОСОБА_27 і повідомив про смерть ОСОБА_24 , який лежить серед вулиці Грушевського в с. Мирне. Приїхавши на місце пригоди, побачила що ОСОБА_13 лежить на перехресті вулиць Грушевського та Молодіжної. Він був без футболки лише в штанах. Вона зафіксувала смерть. На обличчі і на спині, як їй здалося з`явилися трупні плями. Там були ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , які пояснили, що знайшли ОСОБА_9 і викликали швидку. ОСОБА_9 і ОСОБА_6 до неї зі скаргами на здоров`я не зверталися. Які між ними були відносини їй не відомо;
- показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він проживає в с. Мирне, Чорнобаївського району. Обвинувачений ОСОБА_6 і померлий ОСОБА_9 це його односельчани. З ОСОБА_9 він товаришував. Вони часто зустрічалися, допомагали один-одному по господарству, вживали спиртні напої. 25.05.2018 близько 17.00 години до нього додому прийшов ОСОБА_9 , він був тверезий. Вони з ним випили пиво та 0,5 л горілки, після чого ОСОБА_17 допоміг йому покосити траву біля будинку. Близько 19.30 години вони вирішили піти погуляти біля магазину. Близько 20 години на його велосипеді вони приїхали до магазину, в той час як продавчиня магазину ОСОБА_28 вже закривала його. Він заховався за магазином, бо побачив, що по дорозі проїхали його батьки, щоб вони його не побачили. У цей час ОСОБА_9 пішов до магазину і придбав алкогольні напої та закуску. Через 10 хвилин, коли він вийшов із-за магазину, то побачив, що ОСОБА_9 сидів за столом біля магазину разом з ОСОБА_29 . На столі стояла літрова пляшка горілки, літрова пляшка пива, ковбаса, хліб, майонез, помідори та огірки. Вони почали втрьох розпивати спиртні напої. Велосипеди його і ОСОБА_9 стояли на стоянці поруч зі столиком. ОСОБА_9 був одягнутий в полосату футболку та джинсові штани, які були підвернуті знизу. Через деякий час, коли вони вже сп`яніли, ОСОБА_30 від них пішов і вони залишилися біля магазину вдвох та продовжували спілкуватись, розпиваючи спиртні напої. До них під`їхав ОСОБА_31 , якого ОСОБА_9 постійно ображав. Він попросив ОСОБА_32 привезти йому мобільний телефон, який він забув вдома на зарядці. Коли ОСОБА_33 поїхав від них, то між ним і ОСОБА_9 виникла сварка, через те, що він зробив йому зауваження стосовно ОСОБА_32 і сказав його не ображати. В результаті сварки вони встали із-за столу та почали штовхатися, кулаками не билися. Коли штовхалися, то впали на асфальт та продовжили боротися і качатися по асфальту. У цей час на службовому автомобілі до магазину під`їхали громадські помічники ОСОБА_34 і ОСОБА_35 . ОСОБА_34 зробив їм зауваження і тому вони швидко підвелися на ноги і припинили боротьбу. У цей час до них під`їхав ОСОБА_33 , який привіз йому мобільний телефон, а громадські помічники поїхали, а він з ОСОБА_9 знову сіли за столик та випили. Випиваючи знову завелися та почали сперечатися та качатися по землі на стадіоні, який поруч з магазином. Коли вони крутилися на траві, то до них підійшов з ОСОБА_33 з дівчиною ОСОБА_36 і розборонили їх, після чого він забравши свій велосипед попрямував додому. ОСОБА_9 залишився. Він з ОСОБА_9 один-одному тілесних ушкоджень не наносили. Приїхавши додому одразу ліг спати, а через деякий час до нього приїхали працівники поліції, яким він дав показання і від них він дізнався, що на перехресті вул. Грушевського-Молодіжної виявлено труп ОСОБА_9 ;
- показаннями допитаного судом першої інстанції в якості експерта ОСОБА_37 , яка вказала, що працює на посаді - лікаря судово-медичного експерта, завідувач Золотоніським міжрайонним відділенням КУ «ЧОБ СМЕ», має вищу медичну освіту, спеціальність за сертифікатом «Судова-медечна експертиза», 4 кваліфікаційний клас судового експерта, вищу кваліфікаційну категорію, стаж роботи за фахом 22 роки. До неї на виконання надійшла ухвала слідчого судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_38 , щодо призначення судово-медичної експертизи, в якій містилися вихідні данні для проведення експертизи. Крім того із вказаною ухвалою в розпорядження експерта були надані на електронному носії матеріали проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_39 від 26.05.2018. В результаті проведення експертизи, нею було складено висновок в якому містяться відповіді на питання зазначені в ухвалі слідчого судді. Що стосується тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_9 , зокрема: травми голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливами в м`яких мозкових оболонках (гістологічно), синцями, то такі ушкодження могли виникнути в наслідок падіння ОСОБА_9 на тверду поверхню. Пошкодження у вигляді саден обличчя, забійні рани, крововиливів верхньої губи, ясен, під білкові оболонки обох очей, не могли виникнути в результаті «ляпасів» по обличчю, на які вказує свідок ОСОБА_10 , які він робив для приведення до свідомості ОСОБА_9 . Вказані пошкодження могли виникнути в результаті обставин, на які вказує свідок при проведенні слідчого експерименту. Тілесні ушкодження у вигляді синців, садна шиї, зазвичай виникають в результаті боротьби, хапання за шию та механічного стискання. Садна кистей, черевної стінки, садна лівого надпліччя, обох плечей, лівого передпліччя, правої долоні, обох гомілок, обох колін, садна, забійна рана правого надпліччя могли виникнути в результаті падіння та взаємодії шкіри з твердою поверхнею, в результаті якого виникло пошкодження епідермісу, тобто пошкодження шкірних покривів. Тілесні ушкодження у виді травми грудної клітки ОСОБА_9 могли виникнути при обставинах, що вказані в слідчому експерименті за участю свідка, від ударів тупим твердим предметом. Тобто, всі перелічені ушкодження на тілі ОСОБА_9 в проміжку часу 12 годин. Можливо якісь на годину раніше, якісь пізніше. Підсохла шкірка на ліктях та колінах, може свідчити про їх виникнення трохи раніше. Садна на кулаках, характерні при ударі так і при терті, що може свідчить про напад на загиблого. При проведенні штучного масажу серця, перелому ребра, в даному випадку, не могло бути. В даному випадку ребро було переламано прижиттєво.
Механізм розриву серця, виникає в результаті удару, шляхом розриву та наповненню крові. Механізм розриву легені виникає в наслідок сильного струсу, яке виникає від дару. В даному випадку розрив легені не міг виникнути в результаті падіння. На тілі загиблого був крововилив, який свідчив про отримання удару. Після отримання такої травми легень, людина може прожити більше 10 хвилин, при цьому може продовжувати розмовляти. Серце складається із правого і лівого шлуночків та правого і лівого передсердь. Анатомічно серце розташоване ближче до передньої лівої частини грудної клітки. В тілі людини, до грудини ближче розташований правий шлуночок і праве передсердя. Серце має свій цикл. Кожен цикл включає три великі стадії: систола передсердя, систола шлуночків і діастола. Термін «систола» означає скорочення м`яза. Виділяють електричну систолу - електричну активність, яка стимулює міокард і викликає механічну систолу, скорочення серцевого м`яза і зменшення камер серця в об`ємі. Термін «діастола» означає розслаблення м`яза, відпочинку. Який може бути час самого циклу, діастоли - сказати не може. Серцева сорочка перикарда залишилась цілою, оскільки вона еластична і має здатність розтягуватись, це свідчить про нанесення удару в момент діастоли. Перелом ребра міг виникнути від удару, бо ребра складаються з хрящової тканини. Розрив легені і серця може виникнути і від одного удару.
Також, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, доводиться письмовими доказами, які зібрані у даному кримінальному провадженні, а саме:
- протоколом огляду місця події від 26.05.2018, згідно якого, оглядом місця події являється труп ОСОБА_9 1992 р.н., який знаходиться на проїжджій частині на перехресті вул. Грушевського - Молодіжної в с. Мирне, Чорнобаївського район, Черкаської області, а саме на проїжджій частині асфальтобетонному покритті. Труп ОСОБА_9 лежить на спині головою вверх, одягнутий в джинсових штанах синього кольору. У правій кишені знаходься мобільний телефон марки Нокія. Штани закочені в нижній частині, мається ремінь чорного кольору. Труп холодний на відкритих ділянках тіла, під одягом ледь теплий, трупне задубіння виявлено слабо, в інших м`язах трупа задубіння не виражене. Трупні плями виявити в повній мірі не вдається через темну пору доби, кістки черепа на дотик цілі, волосся на голові русяве із сивиною, очі відкриті, під білковою частиною правого ока виявлено крововилив, кістки хрящі носа на дотик цілі, в носових ходах нашарування сухих згусток крові, у лівого зовнішнього кута рота набряк крові, рот закритий, видимо зуби цілі, грудна клітка розвинута правильно, патологічних травм ребер не виявлено, живіт нижче рівня реберних дуг, кістки верхніх та нижніх кінцівок цілі. На слизовій верхньої губи рани, крововиливи на яснах нижніх зубів, садна на обличчі праворуч, на шиї та обличчі на задній частині праворуч, синці на шиї, садна на правому лікті, на правій кісті, на лівому лікті, на лівій кісті у вигляді синця, садно на черевній стінці на задній частині тіла, садно на зовнішній частині гомілки лівої ноги, під трупом проекції сідниць пляма імовірно від (сечі) на асфальтно-бетонному покритті. На верхній частині відсутній одяг (т. 2 а.к.п. 111-116);
- висновком судово-медичної експертизи № 05-8-02/136 від 26.05.2018, згідно якого на основі проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , з урахуванням даних додаткових експертиз, експерт прийшов до таких висновків: смерть ОСОБА_9 настала від тупої травми грудної клітки з розривом серця та легень, що супроводжувалась кровотечею в серцеву сорочку, спричинила тампонаду серця та смерть потерпілого. Враховуючи виражені трупних змін (трупне задубіння виражене добре, трупні плями блідніють та відновлюють своє забарвлення через 5 хвилин) смерть гр. ОСОБА_9 настала за 8-16 годин до проведення експертизи трупа.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: травма грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва, розривом серця, легень, крововиливами в серцеву сорочку, легені, грудний відділ аорти, міжреберні м`язи ліворуч та праворуч; синець грудної клітки; травма голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливами в м`яких мозкових запонках (гістологічно), синцями, саднами обличчя, забійними ранами, крововиливами верхньої губи, ясен, під білкові оболонки обох очей; синці, садна шиї, обох кистей, черевної стінки, садна лівого надпліччя, обох плечей, лівого передпліччя, правої долоні, обох гомілок, обох колін, садна, забійна рана правого надпліччя. Всі, вказані тілесні ушкодження, виникли від дії тупих твердих предметів до настання смерті, що підтверджується наявністю ознак прижиттєвості ушкоджень. Травма грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва, розривом серця, легень, з крововиливами в серцеву сорочку, легені, грудний відділ аорти - належать до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, у зв`язку з небезпекою для життя; травма голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливами в м`яких мозкових оболонках, синцями. саднами обличчя, забійними ранами, крововиливами верхньої губи, ясен, під білкові оболонки обох очей, синці, садна шиї, обох кистей, черевної стінки, садна лівого надпліччя, обох плечей, лівого передпліччя, правої долоні, обох гомілок, обох колін, садна, забійна рана правого надпліччя носять ознаки тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеню тяжкості. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли в короткий проміжок часу одне від одного: синці садна, рани - менше ніж за 12 годин до настання смерті: травма грудної клітки (враховуючи дані судово-гістологічної експертизи) - за десятки хвилин до настання смерті. Враховуючи тяжкість травми грудної клітки у ОСОБА_9 , потерпілий з даною травмою жив короткий проміжок часу від десятків секунд до декількох хвилин. Чисельність, характер, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , виключають можливість їх заподіяння власною рукою потерпілого.
Після отримання травми голови, синців, саден тіла вважаю, не виключеною можливістю, збереження здатності потерпілого ОСОБА_9 до активних дій, за умови перебування його в свідомості. Отримавши травму грудної клітки з розривом серця та легень вважаю, виключеною ймовірністю, збереження здатності потерпілого ОСОБА_9 до активних дій.
Судово-медичних даних, які свідчили про «ознаки активного або пасивного переміщення потерпілого ОСОБА_9 після заподіяння ушкоджень», «ознаки змін його розташування та пози після настання смерті» немає. На тильній поверхні лівої та правої кисті у ОСОБА_9 виявлено синці, які можуть бути наслідком боротьби чи самооборони. Будь-яких ознак захворювань у ОСОБА_9 не виявлено.
У крові трупа ОСОБА_9 виявлено 2,98 проміле етилового, спирту. Така концентрація етилового спирту відповідає алкогольному сп`янінню тяжкого ступеня (т. 2 а.к.п. 134-136);
- протоколом огляду місця події від 26.05.2018, згідно якого оглядом місця події являється територія в АДРЕСА_1 . Дивлячись прямо, а саме на лицьову сторону магазину з правої сторони, знаходяться металеві поручні для велосипеда, які знаходяться на землі в кількості двох штук. Перша металева поручня для велосипеда у верхній частині знаходиться футболка в смужку, а саме: жовту, білу, синю та інші, через темну пору доби розгледіти не вдалося, також чи маються на ній сліди бурого кольору сказати не можна. З лівої сторони за магазином знаходиться трава, висотою близько 30 см, у якій лежить спортивний велосипед синього кольору, який також детально оглянути не представилось можливим (т. 2 а.к.п. 128-131);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 236 від 20.06.2018 згідно якої, комісія приходить до висновку, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє прояви легкої інтелектуальної недостатності (рівень межової розумової відсталості на межі легкої дебільності, інтелектуальний коефіцієнт 78) з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами, що не позбавляло його на період скоєння інкримінованого йому правопорушення здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви легкої інтелектуальної недостатності (рівень межової розумової відсталості на межі легкої дебільності, інтелектуальний коефіцієнт 78) з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами, з відміченою в посткримінальній ситуації депресивною реакцією невротичного рівня, що при збереженні у нього вольових процесів, здатності критично оцінювати ситуацію, розуміти суть і наслідки інкримінованого йому правопорушення - не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т. 2 а.к.п 172-174);
- висновком судово-медичної експертизи № 05-8-02/136/48д від 07.08.2018, згідно якої на тілі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: - травма грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва, розривом серця, легень, крововиливами в серцеву сорочку, легені, грудний відділ аорти, міжреберні м`язи ліворуч та праворуч; синець грудної клітки; травми голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, крововиливами в м`яких мозкових оболонках (гістологічно), синцями, саднами обличчя, забійними ранами, крововиливами верхньої губи, ясен, під білкові оболонки обох очей; синці, садна шиї, обох кистей, черевної стінки, садна лівого надпліччя, обох плечей, лівого передпліччя, правої долоні, обох гомілок, обох колін, садна, забійна рана правого надпліччя.
Тілесні ушкодження у виді травми грудної клітки ОСОБА_9 могли виникнути при обставинах, що вказані в слідчому експерименті за участю свідка, від ударів тупим твердим предметом (т. 2 а.к.п. 186-188);
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 26.05.2018, який проведено із застосуванням відеокамери, під час якого свідок ОСОБА_10 вказав місце де він побачив потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 та зазначив обставини події (т. 2 а.к.п. 117-123).
Таким чином, аналіз наведених вище доказів, дає всі підстави прийти до висновку щодо доведеності в судовому засіданні винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та такі дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 щодо неправильності висновків суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України і необхідності зміни вироку суду шляхом перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 119 КК України, виходячи з таких міркувань.
Так, судова колегія погоджується із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами, з приводу того, що тілесні ушкодження від яких наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 , спричинив саме обвинувачений ОСОБА_6 .
Сам обвинувачений не заперечує той факт, що він наносив удари потерпілому, однак вказує про відсутність умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які призведуть до смерті потерпілого.
Розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивства через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України) здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину - умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути. Також непрямий умисел має місце в тому випадку, якщо у засудженого не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Питання про умисел винного або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку засудженого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Крім цього, виходячи із положень правової позиції Верховного Суду України у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно, за ст. 119 КК України.
У випадку, що розглядається, із зібраних та наведених у вироку суду першої інстанції доказів убачається, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів особистої неприязні (наявність конфлікту через ревнощі до ОСОБА_12 ), перебуваючи зверху над потерпілим ОСОБА_9 , який лежав на спині, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком лівої руки в область грудної клітини зліва, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, коли свідок ОСОБА_10 намагався припинити бійку, наніс ще декілька умисних ударів ногою в область лівої бічної поверхні грудної клітки потерпілого. Тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого і від яких настала його смерть, були спричинені безпосередніми насильницькими діями ОСОБА_6 .
З механізму нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізації, кількості нанесених ударів убачається умисел на нанесення ударів невизначеної сили.
У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удари, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Таке поєднання умислу та форми вини підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_6 саме за ч. 2 ст. 121 КК України та відповідно за цією ж ознакою виключає кваліфікацію дій за ст. 119 КК України. За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України є необґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, і з таким висновком погоджується колегія суддів.

Колегія суддів уважає безпідставними апеляційні ствердження захисника з приводу того, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме те, що поза увагою суду першої інстанції залишились показання ряду свідків, які допитувались судом, з приводу того, що у потерпілого до бійки з обвинуваченим, був конфлікт з ОСОБА_11 , під час якого вони штовхалися, боролися, падали та крутилися на асфальтному покритті, землі, траві, що вказує на те, що частина тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 виникла не від дій ОСОБА_6 , а внаслідок боротьби з ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-8-02/136 від 26.05.2018, смерть ОСОБА_9 настала від тупої травми грудної клітки з розривом серця та легень, що супроводжувалась кровотечею в серцеву сорочку, спричинила тампонаду серця та смерть потерпілого. Травма грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва, розривом серця, легень, з крововиливами в серцеву сорочку, легені, грудний відділ аорти - належать до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, у зв`язку з небезпекою для життя, наслідком яких стала смерть потерпілого. Судовий експерт ОСОБА_37 , яка проводила судово-медичні експертизи трупа ОСОБА_9 , будучи допитаною судом першої інстанції, повністю підтвердила висновки зроблених експертиз.
Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом викликались та допитувались в якості свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , однак їх показання не зазначені у вироку суду.
З аудіо записів судових засідань суду першої інстанції від 20.11.2018 та 16.01.2019 слідує, що вказані вище свідки суду пояснили, що бачили конфлікт та боротьбу між потерпілим ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_11 . Вказаний факт, а саме боротьбу з ОСОБА_9 , не заперечував і свідок ОСОБА_11 , показання якого містяться у вироку суду першої інстанції. При цьому, жоден із вказаних свідків не вказав на те, що ОСОБА_11 наносив ОСОБА_9 удари, у тому числі в область тулубу, зокрема у грудну клітину, натомість, свідки зазначали, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 боролись, качались по асфальту, землі та траві.
Водночас, сам обвинувачений ОСОБА_6 , показання якого підтвердив очевидець події свідок ОСОБА_10 , зазначав, що саме він наніс декілька ударів рукою в область грудної клітини потерпілого, а коли свідок ОСОБА_10 його відтягував від потерпілого, він наніс останньому ще два удари ногою в область грудної клітини.
З урахуванням того, що смерть потерпілого настала від тупої травми грудної клітки з розривом серця та легень, що супроводжувалась кровотечею в серцеву сорочку, спричинила тампонаду серця, необхідно прийти до висновку, що вказана травма утворилась виключно від ударів, які потерпілому наніс обвинувачений ОСОБА_6 . Вказані тілесні ушкодження не могли бути спричинені свідком ОСОБА_11 внаслідок його боротьби з потерпілим. Про це також свідчить той факт, що відповідно до вказаного вище висновку експерта, травма грудної клітки (враховуючи дані судово-гістологічної експертизи) у потерпілого виникла за десятки хвилин до настання смерті. Враховуючи тяжкість травми грудної клітки у ОСОБА_9 , потерпілий з даною травмою жив короткий проміжок часу від десятків секунд до декількох хвилин. При цьому, свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_41 вказували, що вони відводили ОСОБА_11 додому та у цей час ОСОБА_9 залишався на місці їхнього конфлікту та з ним було все гаразд.
Таким чином, колегія суддів уважає, що хоча суд першої інстанції не відобразив у своєму вироку показання свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_41 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , однак ті показання, які вони надали суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни вироку суду, оскільки свідок ОСОБА_11 повідомив суду обставини конфлікту з ОСОБА_9 і його показання суд прийняв до уваги та належно оцінив, а вказані вище свідки підтвердили виключно факт боротьби, а не спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень (нанесення ударів) потерпілому ОСОБА_9 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад, які визначені у ст. 65 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, місцевим судом правильно враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Також, суд першої інстанції належним чином врахував особу винного, який має посередні характеристики за місцем проживання, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлено, натомість обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого виключно в умовах ізоляції його від суспільства, та призначене судом покарання, яке є наближеним до мінімального, визначеного санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, відповідає всім обставинам та засадам призначення покарання і на переконання колегії суддів відповідає меті покарання, яка визначена у ст. 50 КК України, є справедливим, виваженим та таким, що буде сприяти запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, або звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки ст. 69 КК України вимагає наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, однак у даному кримінальному провадженні такі обставини взагалі не встановлені. Стаття 75 КК України застосовується лише до покарання, зокрема у виді позбавлення волі, яке за своїм розміром не повинно перевищувати 5 років, однак вироком суду обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
З огляду на викладене, колегія суддів залишає вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2019 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, без змін.

Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4