КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали з кримінального провадження №0016297 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 31 січня 2020 року включно.

Таке рішення суд, взявши до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого настала смерть людини, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а також відсутність у матеріалах провадження доказів щодо його постійного місця проживання в м. Києві, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджують на даному етапі провадження потребу у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, не знайшовши підстав для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить переглянути ______________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1097/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1
судове рішення та змінити запобіжний захід - тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт у нічний час з 23.00 год. до 8.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , надавши йому можливість отримати кваліфіковану медичну допомогу та вирішення фінансових проблем.
Також вказує й на те, що суд першої інстанції виніс рішення за відсутності підстав та з порушенням вимог та правил КПК України, а саме: ч.ч. 1, 3 ст. 9, ч. 5 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 30, п. 4 ч. 1 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 372, ст. 370 КПК України, оскільки у справі відсутні матеріали (докази), які підтверджують обставини, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та, які обґрунтовують та вмотивовують застосування запобіжного заходу.

При цьому, посилання суду на п. 4 ч. 2 ст. 183 та п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, з урахуванням того, що прокурор на протязі 19 місяців не виконує вимоги та правила, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 9, ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 36, ч.ч. 1, 2 ст. 194, ч.ч. 3, 5 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 184 КПК України, є безпідставними та суперечать вимогам ч.ч. 1, 5 ст. 17 КПК України.

Будучи повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_8 в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилася, а тому апеляційний суд, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти проведення розгляду у відсутність захисника та те, що неявка останньої не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0016297 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченого вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 03 грудня 2019 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31 січня 2020 року включно.
З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має значний ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками (смерть особи), та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності винуватості, може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Доводи обвинуваченого про недоречність тримання його під вартою, з огляду на те, що жоден з наведених стороною обвинувачення ризиків не доведений, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував тяжкість злочину, який є тяжким, і призвело до позбавлення життя людини, яке, згідно ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
На правильність даних висновків не можуть вплинути доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу через необхідність отримання кваліфікованої медичної допомоги, що нічим не підтверджено, та вирішення фінансових проблем (закінчення строку дії банківської картки), оскільки ці обставини не вказують на зменшення ризику переховування ОСОБА_6 від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, які є реальними, у зв`язку з цим і суд обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 31 січня 2020 року включно, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3