У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Норакерт Ечміадзинського району Республіки Вірменія, місця реєстрації та проживання на території України не має, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
- продовжено строк тримання під вартою до 10.07.2020 року включно.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 ..
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовити. У разі залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2020 року продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 10 липня 2020 року включно.
________________________________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/630/20 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 186 ч.2 КК категорія: продовження строку Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

тримання під вартою

тримання

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою внаслідок відсутності обґрунтованого обвинувачення щодо вчинення правопорушення ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначений запобіжний захід був продовжений судом, останній раз ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2020 року.
Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились, інші запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 18 травня 2020 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні обвинуваченому даного запобіжного заходу, не зменшилися.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, не має постійного місця роботи та джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, а також у нього відсутнє постійне місце реєстрації та проживання в Україні.

Наведені обставини дають можливість припускати, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України існують і на даний час.

Доводи захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину є необґрунтованими, оскільки суд розглядав клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою. А питання які порушує захисник , а саме оцінка доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень суд вирішує під час розгляду по суті.

Окрім того, захисник порушує питання щодо визначення обвинуваченому розміру застави.

Однак, такий запобіжний захід як застава відповідно до ст.183 КПК України може бути визначений при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той час як суддею розглядалося питання щодо продовження запобіжного заходу, а не його обрання.

Враховуючи тяжкість злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 424, 532 КПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 10 липня 2020 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: