Справа № 204/2794/20
Провадження № 1-кс/204/419/20
УХВАЛА
Іменем України

12 травня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна,

встановив:

Згідно матеріалів клопотання, в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000542 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2020 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невстановлена особа, підробила офіційні документи, на підставі яких незаконно заволоділа кв. АДРЕСА_1 , чим спричинила заявнику матеріальну шкоду.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його рідна тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Ним було взято на себе організацію та фінансування похорон, а також оформлення документів після смерті тітки, а саме: отримання свідоцтва про смерть. Після похорон, ОСОБА_4 у передбачений законом строк було подано заяву від 11.10.2019 року до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 , про прийняття спадщини після померлої тітки ОСОБА_5 , яка не мала інших близьких родичів. ОСОБА_6 повідомила йому про наявність заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО від 22.02.2019 за №145 та роз`яснено право оскарження заповіту в судовому порядку та надання ухвали суду про відкриття провадження у справі, в іншому випадку буде видано свідоцтво про спадщину на майно, яке охоплене заповітом. Вказаний заповіт його тітка не могла укласти, так як страждала на психічні захворювання і не могла усвідомлювати свої дії, тим більше оформити заповіт на зовсім сторонню людину. У 1984 року тітка лікувалася у Комунальному закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», де зберігається уся інформація. Також, влітку 2018 року у тітки було викрадено її паспорт. Зі слів сусідки, яка проживає у кв. АДРЕСА_3 , тітка за декілька днів до смерті ходила на прийом до стоматолога, кабінет якого знаходиться на першому поверсі буд. АДРЕСА_4 . На даний час ОСОБА_4 відомо, що заповіт складений на ім`я ОСОБА_7 , дружина стоматолога ОСОБА_8 . Яким чином тітка ОСОБА_5 могла скласти на неї заповіт, невідомо, так як остання ні з ким не контактувала.
Згідно інформації, наданої Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, станом на 03.04.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 відомості про речові права відсутні.
26.03.2020 року відповідно до ст.98 КПК України, квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.
Також, під час допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було встановлено, що по сусідству з ними, на одному поверсі (п`ятому), у кв. АДРЕСА_1 , проживала сусідка ОСОБА_5 , віком приблизно 80 років. Вони були знайомі з нею з моменту проживання у даному будинку. ОСОБА_5 охарактерезовують як людину з явними розладами психіки, так як остання могла вийти на вулицю без одягу, завжди просила щось в неї купити. Часто не могла зорієнтуватися у часі та приходила до них додому та запитувала яке сьогодні число, місяць, рік, день тижня, котра година. Часто скаржилася на головний біль. У свою квартиру ОСОБА_5 майже нікого не пускала. У квартирі збирала багато сміття. ІНФОРМАЦІЯ_2 сусідка ОСОБА_5 померла, про що їм стало відомо від інших сусідів. Серед близьких родичів їм відомий лише її рідний племінник ОСОБА_4 , який систематично, на протязі останніх 5 років доглядав за нею, а саме: купляв продукти та відвідував. Більше до ОСОБА_5 ніхто не ходив та ні про кого більше вона ніколи не розповідала.
Враховуючи викладене, а також з метою збереження та запобігання можливої втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 0000542, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до ст. 98, 167 КПК України, являється предметом кримінально-протиправних дій у даному кримінальному провадженні та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, з метою запобіганню можливості пошкодження, псування, знищення, відчуження вищезазначеної квартири у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2, ч.3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У матеріалах клопотання в наявності правові підстави для арешту зазначеного нерухомого майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, з метою його збереження. Зазначене нерухоме майно постановою слідчого визнано речовим доказом і в подальшому може бути використано в якості доказу в кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеним, слід задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на нерухоме майно, яке наразі не має власника, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном.
Керуючись ст. ст. 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною на відчуження та розпорядження цим майном.
Копію ухвали вручити прокурору.
Ухвала виконується негайно прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1