Справа № 643/8320/20
Провадження № 1-в/643/280/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні суду клопотання ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 про звільнення від кримінального покарання у вигляді конфіскації майна, витребування виконавчого листа без виконання та скасування арешту нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому просить звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації усього належного йому майна, яке здійснюється на виконання виконавчого листа № 1-192 від 13.04.2000, виданого Ленінським районним судом м. Харкова на примусове виконання вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2000 по кримінальній справі № 1-192/2000; витребувати без виконання з Московського ВДВС м. Харкова виконавчий лист № 1-192, виданий 13.04.2000 Ленінським районним судом м. Харкова; скасувати арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , який накладено відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Московського району м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.1.2001.

В обґрунтування клопотання зазначає, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2000, який набрав законної сили 13.04.2000, по кримінальній справі № 1-192/2000 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України (у редакції 1960 року), та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки у виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією усього належного йому майна. Ленінським районним судом виданий виконавчий лист № 1-192 про конфіскацію усього особистого майна, належного ОСОБА_2 . Основне покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_2 відбув у термін з моменту його фактичного затримання 24.09.1999 по 24.09.2002 у виправно-трудовій колонії посиленого режиму, та відповідно до ст. 89 КК України відбулося погашення судимості. На момент винесення вироку суду від 28.01.2000 ОСОБА_2 був власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . На виконання вироку суду в частині конфіскації майна державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова відкрито виконавче провадження та 10.01.2001 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, відповідно до якої накладено арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 . З моменту відкриття виконавчого провадження і до дати звернення до суду з клопотанням вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2000 в частині конфіскації майна не виконаний, власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . У редакції ст. 186 КК України (2001 р.) за такий вид злочину, як «грабіж» покарання у вигляді конфіскації майна не передбачено, а тому підлягає застосуванню положення п. 8 ч.2 Перехідних положень КК України (в редакції 2001 року), яка встановлює наступне: не приводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені. ОСОБА_2 від відбування додаткового покарання не ухилявся, відбув основне покарання, нових злочинів не вчиняв. Заявник зазначає, що ОСОБА_2 має бути звільненим від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації усього належного йому майна на підставі п. 8 ч. 2 Перехідних положень КК України (в ред. 2001 р.) та на підставі ст. 80 КК України, та розгляд даного клопотання має проводитися у Московському районному суді м. Харкова відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що відсутні підстави для прийняття та розгляду поданого клопотання по суті з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2000 по кримінальній справі № 1-192/2000 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України (у редакції 1960 року), та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки у виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією усього належного йому майна.

На виконання вироку суду в частині конфіскації майна виданий виконавчий лист, який переданий на виконання до Московського ВДВС ХМУЮ, та в рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною здійснювати відчуження квартири.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Відповідно до положень ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України) (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11 (про застосування покарання за наявності кількох вироків), 13 (про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України), 13-2 (про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) частини першої статті 537 цього Кодексу;

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Так само п. 5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України вимагає знизити відповідно до ч. 3 ст. 74 міри покарання, призначені за Кримінальним кодексом України 1960 року, якщо вони перевищують санкції відповідних статей цього Кодексу до максимальних меж покарання, встановлених цим Кодексом. Зменшити відповідно до частини першої статті 55 цього Кодексу до трьох років строк покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, призначеного як додаткове покарання. Зменшити відповідно до частин другої та третьої статті 100 цього Кодексу до одного року строк виправних робіт, призначених неповнолітнім, а також розмір відрахування з їх заробітку до 10 відсотків.
Аналіз зазначених норм закону свідчить по те, що питання про звільнення від призначеного покарання відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України стосується лише основного виду покарання.
Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_2 відбув призначене судом основне покарання.
Вимога про скасування арешту на майно є похідною від вимоги про звільнення особи від відбування додаткового покарання, яка розглядається за правилами кримінального судочинства, а тому, має розглядатись за правилами кримінального судочинства.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1 (про відстрочку виконання вироку), 10 (про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України) (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді )(у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 (інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку) частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, Московський районний суд м. Харкова не є компетентним судом для розгляду зазначеного клопотання, яким є Ленінський районний суд м. Харкова, який ухвалив вирок.

За таких обставин клопотання підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 про звільнення від кримінального покарання у вигляді конфіскації майна, витребування виконавчого листа без виконання та скасування арешту нерухомого майна, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1