Справа № 447/2874/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/383/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника засудженого адвоката: ОСОБА_8 ,
представника Миколаївської ВК №50: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2020 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2017 р. за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71, 102 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, за час відбування покарання в Миколаївській ВК №50 не має жодного заохочення, на виробництві установи не працевлаштований, трудової ініціативи не проявляє, заходи виховного характеру відвідує, але належні висновки робить не завжди, часто знаходився в медичних установах на лікуванні, у зв`язку з чим місцевим судом констатовано відсутність підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що в дійсності він був заохочений за свою працю начальником місця відбування покарання, виконував роботи на виробництві подарункових пакетів, однак, в подальшому виробництво було закрите. Можливості навчатися та працювати в нього обмежені, оскільки він являється інвалідом 3-ї групи у зв`язку із травмою руки, яка практично не працює, потребує операції по видаленню штиря. На думку засудженого ОСОБА_7 , суд безпідставно не врахував зазначені обставини, як і те, що жодних дисциплінарних стягнень до нього не застосовувалось, на даний час він навчається в профтехучилищі на кравця, читає книжки, у скоєному розкаявся, потерпілим шкоду відшкодував, останні до нього претензій не мають. З огляду на викладене апелянт наполягає на необґрунтованості оскаржуваної ухвали, якою відмовлено йому в умовно-достроковому звільненні, а тому, просить таку скасувати і подану ним заяву задоволити, надавши шанс повернутись до нормального життя.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку представника установи відбування покарань про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, позицію прокурора з обґрунтуванням правильності ухваленого місцевим судом судового рішення, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Як встановлено апеляційним судом, вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2017 р. ОСОБА_7 засуджено за вчинення ним злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71, 102 КК України, до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання обчислюється з 03 листопада 2017 р. Закінчення терміну позбавлення волі для засудженого ОСОБА_7 припадає на 03 грудня 2020 р.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Миколаївська виправна колонія №50». Із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 звернувся самостійно.

На час звернення із вказаним клопотанням ОСОБА_7 відбув більше 2/3 призначеного йому за вироком суду покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявних матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 адміністрацією установи відбування покарання характеризується позитивно, при цьому, приймає участь у суспільно-корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов для засуджених та роботах по благоустрою колонії, сумлінно ставиться до виконання своїх обов`язків, дотримується правомірних взаємовідносин та правил ввічливості. Засуджений не конфліктний, на профілактичному обліку установи не перебуває. Свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаюється за скоєне. За час відбування покарання у МВК №50 порушень режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення щодо ОСОБА_7 не застосовувались. Водночас наказом начальника установи відбування покарання №128 від 23 серпня 2019 р. з нагоди 28-ї річниці Незалежності України ОСОБА_7 відзначено подякою за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці. Засуджений прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, у 2019 р. зарахований на навчання у МНЦ при МВК №50 за спеціальністю «кравець», сумлінно дотримується навчальної дисципліни.

У судовому засіданні апеляційного суду представником ДУ «Миколаївська виправна колонія №50» підтверджено, що ОСОБА_7 порушень режиму утримання не допускав, працював на тимчасових роботах, бере активну участь в благоустрої установи. У липні 2019 р. адміністративною комісією було відмовлено у внесенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 виключно з тих підстав, що він нетривалий час перебував у МВК №50, крім цього, значний період знаходився на карантині та лікуванні. На даний час наявні усі підстави для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення і відповідне подання адміністрацією установи відбування покарання було б внесено до суду, однак, ОСОБА_7 самостійно звернувся з відповідним клопотанням раніше.

В ході апеляційного розгляду захисником засудженого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано завірену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , з якої слідує, що 23 червня 2017 р. ОСОБА_7 укладено шлюб із ОСОБА_10 . Також до справи долучено надані стороною захисту завірені копії медичних документів, відповідно до яких ОСОБА_7 , який 13 лютого 2018 р. був оглянутий МСЕК, присвоєно третю групу інвалідності з встановленням протипоказань для великого фізичного навантаження під час роботи лівої руки. При проведенні повторного огляду МСЕК, що відбулось 06 листопада 2019 р., підтверджено раніше присвоєну групу інвалідності та рекомендовано ОСОБА_7 лікування в ортопеда-травматолога.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про відсутність доказів виправлення засудженого як підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 . Навпаки, представлених адміністрацією установи відбування покарань та стороною захисту даних достатньо, щоб утвердитися в переконанні про усвідомлення засудженим ОСОБА_7 своєї провини, намаганні згладити свою вину, через сумлінну працю, в міру наявного стану здоров`я та інвалідності, а також навчання реабілітуватися за скоєне перед суспільством і довести своє виправлення. Активна, позитивно спрямована діяльність засудженого у цьому напрямі не може залишатися поза увагою суду. А тому, оцінюючи в сукупності характеризуючі дані про особу ОСОБА_7 і його поведінку під час відбування покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому, не можуть вважатися обґрунтованими застереження, викладені в оскаржуваній ухвалі, про неодноразове перебування ОСОБА_7 в медичних установах на лікуванні, як підстави для відмови в умовно-достроковому звільненні. Так, ст.81 КК України не обумовлює можливість чи, навпаки, неможливість застосування такого звільнення станом здоров`я засудженого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування такого рішення. З урахуванням того, що за наявності підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання судом першої інстанції зроблено хибний висновок про відсутність таких підстав, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2020 р., якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, скасувати.

Клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2017 р. умовно-достроково на невідбутий строк 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4