Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

24 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003327 за клопотанням прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, одруженого, раніше судимого:
-26.11.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 2 та ч. 3, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік,
-25.11.2013 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі,
-04.11.2019 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 2 КК України на 6 місяців арешту, -

обвинуваченого за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0003327 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 26 грудня 2019 року.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ст.ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України визначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з часу набрання вироком законної сили.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 22.04.2019 року по 05.05.2019 року, з 06.08.2019 року по день набрання вироком законної сили у строк покарання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у розмірі 2041 грн. 13 коп.
Запобіжний захід тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Від прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Прокурор посилається на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, проте, залишаються ризики того, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або може ухилитися від суду з метою уникнення покарання за інкримінований йому злочин.

Заслухавши прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала клопотання прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та вважали за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив вказаний умисний злочин, маючи не зняту й не погашену в законному порядку судимість.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилятися від суду, впливати на потерпілого чи вчинити інше кримінальне правопорушення у разі зміни щодо останнього запобіжного заходу на більш м`який.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Крім того, як пояснив в засіданні апеляційного суду прокурор, на даний час щодо ОСОБА_7 розглядається обвинувальний акт в Корольовському районному суді м. Житомира.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Крім того, для розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вказаний вирок апеляційному суду потрібен певний час.

Також, апеляційний суд враховує, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 26 грудня 2019 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили.

Разом з тим, відповідно вимог ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 26.02.2020 року.

Вищезазначене дає підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на час розгляду апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23 квітня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 401 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , 1995 року народження, продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 23 квітня 2020 року (включно).

Строк дії ухвали до 23 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: