Номер провадження: 11-кп/813/1637/20
Номер справи місцевого суду: 496/3558/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, від 11 червня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000299, внесеному до ЄРДР 19.05.2019 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області, від 11 червня 2020 року був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000299, внесеному до ЄРДР 19.05.2019 року.

Рішення суду про продовження строку тримання під вартою мотивоване тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зменшились, а будь-які інші підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, на міцність соціальних зав`язків обвинуваченого, а саме, що обвинувачений має має місце проживання і неповнолітню доньку.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, від 11 червня 2020 року і ухвалити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000299, внесене до ЄРДР 19.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
У судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.
Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зменшились, а будь-які інші підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
При цьому,судом першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , зважаючи на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, враховано що останній обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованого злочину, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років позбавлення волі.
Тому, приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи обізнаний про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, підвищують ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому, враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, а саме вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду.
Водночас, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не прийнято, існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому, згідно з пред`явленого обвинувачення, після того, як потерпіла ОСОБА_9 втікала з будинку, де ОСОБА_8 погрожував їй вбивством, останній почав її переслідувати та наздогнавши наніс потерпілій приблизно 15 ударів шилом у різні частини тіла, що свідчить про актуальність ризику можливого впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Також слід зазначити, що потерпілою є цивільна дружина обвинуваченого, з нею та неповнолітньою донькою обвинувачений проживав в будинку.
Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник наполягав, що суд не врахував міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання і неповнолітню доньку. Однак данні фактори, не спростовують висновків суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку апеляційного суду, родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

З урахуванням обставин та характеру вчинених злочинів, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченим іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд- не знаходить.
Згідно з п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
УхвалуБіляївського районного суду Одеської області, від 11.06.2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000299, внесеному до ЄРДР 19.05.2019 року,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3