ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/861/20 Справа № 203/1730/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0003710 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 серпня 2020 року, із залишенням раніше визначеного розміру застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі 1 051 000 гривень.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя врахував, що підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання на протязі тривалого часу, а тому наявні ризики, що перебуваючи на свободі, підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вказує, що виходячи з тексту ухвали, в ній повністю відсутня об`єктивна сторона вчинених підозрюваним злочинів та їх фактичних обставин. Також вказав, що стороною обвинувачення не надавалося жодних доказів на підтвердження заявлених ризиків. Вказує, що твердження про те, що до підозрюваного не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, нічим не аргументовані. Також зазначає, що встановлена сума застави в розмірі 1 051 000 гривень є завідомо непомірною для ОСОБА_6 та членів його родини.
Заслухавши підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею ризики доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, останньому повідомлено про підозру у вчиненні корисних злочинів в рамках іншого кримінального провадження, а тому наявні ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду під загрозою покарання, що загрожує останньому, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею також було враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка на теперішній час органом досудового розслідування встановлена, але не затримана, а також те, що на теперішній час залишаються не допитаними ряд свідків у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд зважає, що продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Посилання захисника в апеляції на наявність у підозрюваного малолітньої дитини, постійного місце проживання та відсутність у нього судимостей, не є само по собі достатньо переконливими для стверджень про наявність обставин, які істотно зменшують визначених судом наявних ризиків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи сторони захисту стосовно відсутності обєктивної сторони вчинених підозрюваним злочинів та їх фактичних обставин, колегія суддів вважає передчасними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Щодо доводів апеляції захисника про непомірність встановленого розміру застави при обранні запобіжного заходу, то сам по собі факт невикористання визначеного обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу і несплата цієї застави, не є досить переконливим для зменшення її розміру. Інших даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів на даному етапі судового розгляду не знаходить. Визначений судом розмір застави в повній мірі узгоджується з вимогами ч. 4 та ч. 5 ст. 182 КПК України.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4