Справа № 373/1143/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1032/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницького Київської області, громадянина України, одруженого, працюючого в ДП «Ржищівський військовий лісгосп», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вчиненого за наступних обставин.

13 квітня 2019 року приблизно 10 год. 30 хв. поряд із в`їздом на територію СФГ «Санрайз», що розташоване по вул. Золотоніське шосе, 72 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , що виник на ґрунті недотримання останнім Правил дорожнього руху України, діючи умисно, керуючись мотивами образи, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , почав наносити удари кулаками обох рук по голові останнього. При цьому наніс не менше 15 ударів, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми правої скроневої кістки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просить скасувати вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При обранні міри покарання суд першої інстанції повною мірою не врахував, що обвинувачений на момент скоєння злочину хоча і вважається раніше не судимим, однак до кримінальної відповідальності притягується не вперше, хоча і одружений, однак неповнолітніх дітей на утриманні не має. Призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є явно несправедливим, оскільки не виконає функцію загальної превенції, що може призвести до вчинення аналогічних злочинів іншими особами, а також не виконає функцію спеціальної превенції, що у подальшому викличе почуття безкарності у самого обвинуваченого за вчинення злочину невеликої тяжкості.

Потерпілим ОСОБА_9 також подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання у виді виправних робіт.

Обґрунтовуючи свої вимоги потерпілий зазначає, що покарання призначене обвинуваченому є явно несправедливим. Судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зокрема смерті його дитини. Однак з таким висновком він не погоджується, оскільки смерть дитини сталася ще в лютому 2019 року, а події відбулися в квітні. Крім того, важко пов`язати трагедію в сім`ї з агресивною поведінкою обвинуваченого щодо нього. При обранні виду покарання та визначення його терміну слід врахувати особу обвинуваченого, а саме ту обставину, що він вважається особою раніше не судимою в силу ст.89 КК України. Разом з тим, він є особою, котра раніше вчинила злочин. Також ОСОБА_7 являється особою працездатною та має постійне місце роботи, однак цивільний позов визнав частково та реально не відшкодував шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, в судовому засіданні 07.11.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав, зазначивши, що розуміє в чому його обвинувачують. Крім того вказав, що не міг скористатися послугами захисника, оскільки не має коштів та в повному обсязі не визнав цивільний позов.

В наступному ж судовому засіданні, яке відбулося 19.11.2019 року, обвинувачений вже зазначив, що не наполягає на участі захисника та вину визнає, оскільки в нього не має часу приходити в судові засідання в зв`язку з зайнятістю на роботі. Лише після додаткових запитань суду обвинувачений заявив, що його відмова від захисника не пов`язана з його бажанням швидше закінчити розгляд кримінального провадження, через брак часу для участі у ньому, оскільки він має працювати.

Отже обвинувачений ОСОБА_7 фактично вину визнав лише де-юре та продовжував стверджувати, що у діях потерпілого ОСОБА_9 також є вина, та саме він його перший вдарив.

Проаналізувавши показання ОСОБА_7 колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, належним чином не з`ясував усіх обставини вчинення кримінального правопорушення, повідомлених обвинуваченим, які могли істотно сплинути на правову кваліфікацію його протиправних дій та здійснив розгляд цього кримінального провадження у скороченому порядку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що дійсно відповідно до положень ст.52 КПК України, участь захисника у вказаному кримінальному провадженні не є обов`язковою, однак забезпечення права на захист є однією з основоположних засад кримінального провадження.

Колегія суддів наголошує, що вирішуючи питання про прийняття відмови від захисника, суд має з`ясовувати, чи не є вона вимушеною, інакше це призведе до обмеження в реалізації права обвинуваченого на захист і, відповідно до порушення такого права взагалі.

Однак, враховуючи той факт, що в судовому засіданні 07.11.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 виявив бажання скористатися правовою допомогою, при цьому зазначив що через своє фінансове становище позбавлений такої можливості, та з огляду на його суперечливу позицію в наступному судовому засіданні, яке відбулося 19.11.2019 року, виникає обґрунтований сумнів щодо безумовної відмови обвинуваченого від захисника і дійсного бажання захищати свої права та інтереси самостійно.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону є істотними, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, призначити обвинуваченому покарання згідно положень ст.65 КК України, розглянути цивільний позов потерпілого та в результаті ухвалити відповідно до норм КПК України законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :