Дата документу 13.05.2020 Справа № 323/732/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/732/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/540/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 14 червня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 24 вересня 2016 року приблизно о 12 годині, за попередньою змовою із невстановленими особами, знаходячись в адміністративній будівлі, яка належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_11 і розташована за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вимагання грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи предмет схожий на автомат, погрожуючи застосувати фізичне насильство та пошкодити майно потерпілого шляхом підпалу, почав вимагати у потерпілого ОСОБА_11 написати розписку про отримання в борг грошових коштів в розмірі 4000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України за курсом Національного банку України станом на 24 вересня 2016 року становить 103 680 гривень та передачу вказаних коштів строком до 10 жовтня 2016 року.

Після цього, ОСОБА_11 , усвідомлюючи реальність вказаних погроз та розуміючи, що ОСОБА_7 може реально застосувати фізичну силу відносно нього та реальність настання наслідків у вигляді отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 та можливого пошкодження майна, перебуваючи у вказаному приміщенні, власноручно написав боргову розписку про зобов`язання у вказаний строк передати грошові кошти в сумі 4000 доларів США що в перерахунку на національну валюту України за курсом Національного банку України станом на 24 вересня 2016 року становить 103 680 гривень. При цьому, фактично потерпілий ОСОБА_11 вказані грошові кошти не отримував.

Надалі, на підставі вказаної розписки за рішенням Оріхівського районного суду від 26 квітня 2017 року про стягнення за зобов`язанням грошових коштів з ОСОБА_11 стягнуто 103 680 гривні, в результаті чого потерпілому завдано матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
6 листопада 2016 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001264, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (а.с. 23).
15 квітня 2020 року о 9 год. 57 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (а.с. 13-14).
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України є обґрунтованою, але слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
На теперішній час досудове розслідування триває, необхідно допитати ряд свідків та вжити заходи щодо отримання інших доказів вини підозрюваного, у зв`язку з чим, останній може вплинути на потерпілого та свідків, які вже допитані по вказаному провадженню, а також знищити докази своєї вини, вплинути на свідків, які можуть бути встановлені в ході досудового розслідування, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя не врахував, що з метою уникнути покарання ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що буде перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.
Вважає, що неможливо запобігти наявним ризикам при застосуванні до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Разом з тим повідомив, що доказів перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню та недостатності застосованого у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сторона обвинувачення наразі не має.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, в обґрунтування заперечень зазначила, що з 2016 року ОСОБА_7 від органу досудового розслідування не переховувався, приймає участь у всіх слідчих діях, є учасником бойових дій, волонтером, отримав бойове порання, від якого лікується на цей час, проживає із дружиною, дітьми та онуками.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без змін.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 7 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, дружину, двох синів та онуку, які проживають разом з ним, є учасником бойових дій, волонтером, неодноразово нагороджувався орденами та медалями під час участі в АТО, на теперішній час знаходиться на лікуванні з діагнозом «Закритий крізьвертлюговий уламковий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням», яку отримав під час проходження військової служби.
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилань на тяжкість злочину та суворість покарання, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний може вплинути на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, особливо враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурор не вказав, чому особисте зобов`язання є недостатнім видом запобіжного заходу та не зможе забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що за період з 24 вересня 2016 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв які-небудь інші правопорушення, а як підтвердив сам прокурор у своїй апеляційній скарзі, потерпілий та свідки вже були допитані під час досудового розслідування.

Відомостей про те, що підозрюваний, після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити або приховати речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілих чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.
В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під особистим зобов`язанням.
Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4