Справа № 565/1535/18
Провадження № 1-кп/565/45/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 21 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, працюючого електромонтером КП "УК "Житлокомунсервіс" ВМР, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2018 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «За кермом», розташованого неподалік вул.Правика, м.Вараш, Рівненської області, без відома володільця та всупереч його волі, незаконно заволодів належним ОСОБА_6 транспортним засобом марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди на загальну суму 132109 грн 47 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та показав, що він надає послуги з тонування скла в автомобілях, при цьому як ФОП не зареєстрований. 17 липня 2018 року ОСОБА_6 домовилась з ним про те, що він затонує вікна у належному їй транспортному засобі марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , за що отримає в якості винагороди 2000 грн. 18 липня 2018 року, приблизно об 11 год., ОСОБА_6 , біля гаражних приміщень № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 , які належать його родині, гаражного кооперативу «За кермом», розташованого неподалік вул.Правика, м.Вараш, Рівненської області, лишила йому вищевказаний автомобіль та ключі від вказаного транспортного засобу, з правом поставити автомобіль до приміщення гаража, де він буде виконувати роботи по тонуванню вікон. Коли за його замовленням прийшла плівка для тонування скла в автомобілі, він виявив, що плівка не такого маркування, як потрібно. 20 липня 2018 року, близько 16 год., він, перебуваючи у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , вирішив поїхати транспортним засобом марки «Fiat Punto» на СТО ПП «Лижова», що в с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області, щоб проконсультуватися щодо наклеювання плівки, яка прийшла на його замовлення. За допомогою ключів, наданих ОСОБА_6 , він привів в дію двигун автомобіля, а за тим поїхав у с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області. В с.Заболоття він зустрів свого знайомого ОСОБА_8 , який йому повідомив, що у ПП «Лижова» консультація щодо тонування вікон автомобіля коштує близько 2000 грн. Оскільки такі витрати не були обумовлені з ОСОБА_6 , він, попивши кави з ОСОБА_8 , поїхав назад до м.Вараш. Приблизно о 16 год. 30 хв., він, рухаючись автодорогою від с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області, в напрямку м.Вараш, Рівненської області, не доїжджаючи залізничного переїзду, який розташований неподалік ВП «Рівненська АЕС», не впорався з керуванням, допустив з`їзд автомобіля з дороги у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Після цього, він залишив місце ДТП, вимкнув телефон та декілька днів переховувався у своїх знайомих. За цей період працівниками поліції був виявлений вказаний автомобіль та встановлено, що саме він був за кермом. Обвинувачений ОСОБА_4 звернув увагу суду на те, що незаконного заволодіння ним транспортного засобу не було, оскільки транспортний засіб перебував у його гаражі, ключі від автомобіля також перебували у нього, які він отримав від ОСОБА_6 для виконання робіт по тонуванню вікон. Зауважив на тому, що ОСОБА_6 , приїхавши до нього у гаражний кооператив, поставила транспортний засіб біля його гаража та попросила, щоб він на ніч загнав автомобіль в гараж, чим, на його думку, надала йому дозвіл на керування транспортним засобом. Зазначив, що між ним та ОСОБА_6 не обумовлювалося те, що він може їздити автомобілем в інші місця, крім приміщення гаража. Також вказав, що під час досудового розслідування він спілкувався з ОСОБА_6 щодо відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Fiat Punto». ОСОБА_6 хотіла, щоб він відшкодував їй 6500 доларів США. Однак такої суми в нього не було, тому він запропонував 4000 доларів США. На цю пропозицію ОСОБА_6 не погодилася. Тоді він запропонував потерпілій продати той автомобіль, а суму коштів, яких не вистачить, компенсувати, однак і на цю пропозицію ОСОБА_6 не погодилася. Зауважив, що не повідомив про те, що вчинив ДТП за участю транспортного засобу марки «Fiat Punto», який належить потерпілій ОСОБА_6 по тій причині, що дуже боявся відповідальності за свій вчинок.

ОСОБА_4 зазначив, що цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю, в частині відшкодування моральної шкоди не визнає, оскільки вважає, що своїми діями моральної шкоди потерпілій не спричинив.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона, на підставі довіреності від 22 травня 2018 року, є володільцем транспортного засобу марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску. 17 липня 2018 року вона домовилася із ОСОБА_4 про те, що останній затонує вікна у її транспортному засобі марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , за що отримає в якості винагороди 2000 грн. 18 липня 2018 року, приблизно об 11 год., вона, біля гаражних приміщень № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «За кермом», розташованого неподалік вул.Правика, м.Вараш, Рівненської області, лишила ОСОБА_4 вищевказаний автомобіль та ключі від нього, оскільки ключі потрібні були для виконання робіт по тонуванню вікон, і пішла додому. Зауважила, що вона віддала обвинуваченому ключ від автомобіля лише для того, щоб той на ніч загнав автомобіль до приміщення гаража у якому буде здійснювати тонування скла, дозволу їздити її автомобілем вона ОСОБА_4 не надавала. Наступного дня вона зателефонувала ОСОБА_4 та запитала про хід виконання роботи, на що той відповів, що ще не прийшла плівка. ОСОБА_4 повідомив, що 20 липня 2018 року, об 11 год., вона може забрати свій транспортний засіб. У визначений час вона прийшла до гаража ОСОБА_4 , однак обвинуваченого там не було. Тоді вона зателефонувала йому, ОСОБА_4 відповів та попросив, щоб вона зателефонувала до нього о 17 год. Біля 17 год. вона зателефонувала ОСОБА_4 , однак той не відповів. Пізніше мобільний телефон ОСОБА_4 весь час знаходився поза зоною досяжності. 20 липня 2018 року, у вечірній час, до неї зателефонували поліцейські та повідомили, що її транспортний засіб лежить в кюветі між с.Заболоття та м.Вараш. Прибувши на місце ДТП вона впізнала свій автомобіль та написала заяву у поліцію. Зауважила, що дозволу на керування транспортним засобом марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 вона ОСОБА_4 не надавала. Вона залишила ключі ОСОБА_4 лише для того, щоб загнати автомобіль до приміщення гаража у якому останній мав виконувати роботи з тонування вікон транспортного засобу. Потерпіла звернула увагу на те, що ОСОБА_4 не пропонував їй грошові кошти в рахунок відшкодування матеріального збитку, а лише пропонував взяти транспортний засіб, відремонтувати його та продати, а отримані грошові кошти передати їй. Також вказала, що ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_4 не намагався відшкодувати їй матеріальні збитки.

Потерпіла ОСОБА_6 вказала, що позовні вимоги свого цивільного позову підтримує повністю. Матеріальні збитки в сумі 132109 грн 47 коп. підтверджені висновком експерта. Стосовно обґрунтування моральної шкоди в сумі 30000 грн, ОСОБА_6 зазначила, що в суму моральної шкоди входить 10000 грн витрат, які вона сплатила адвокату за складання позовної заяви, а решта суми, це ті страждання, які вона понесла через незаконне заволодіння та пошкодження транспортного засобу, зокрема на момент ДТП нею були куплені путівки на відпочинок, на який вона планувала їхати з дітьми, однак внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 вони з дітьми нікуди не поїхали, також через моральні страждання вона потрапила до лікарні з нервовим зривом. Просить цивільний позов задовольнити у повному обсязі, із врахуванням розміру матеріальних збитків, встановлених висновком експерта.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги потерпілої та просив цивільний позов ОСОБА_6 , заявлений у даному кримінальному провадженні, задовольнити із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог щодо суми матеріальних збитків.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є сестрою обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначила, що влітку 2018 року вона зустріла ОСОБА_6 , яка запитала, чи може її брат затонувати вікна її транспортного засобу. Після цього вона зателефонувала брату, повідомила про прохання потерпілої, на що ОСОБА_4 вказав, щоб ОСОБА_6 зателефонувала до нього і вони обговорять всі умови роботи. Після цього вона повідомила про прохання брата ОСОБА_6 . Через деякий час до неї зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що залишила брату автомобіль для тонування вікон. Через декілька днів вона дізналася про те, що її брат потрапив в ДТП за участі транспортного засобу ОСОБА_6 , однак при яких обставинах їй не відомо. Вказала, що вона пропонувала ОСОБА_6 4000 доларів США для відшкодування матеріального збитку, однак потерпіла відмовилася та просила суму, що була на 2000 доларів США більшою від запропонованої. У зв`язку з тим, що суми коштів, яку зазначила ОСОБА_6 у її родини не було, тому матеріальні збитки потерпілій не відшкодовані.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_9 суду показав, що влітку 2018 року він працював на СТО у приватного підприємця ОСОБА_10 . В той час власник СТО підійшов до нього та повідомив про необхідність оглянути автомобіль, який знаходиться на штрафмайданчику Вараського ВП. Він разом з ОСОБА_10 поїхали до відділу поліції, де оглянули транспортний засіб марки «Fiat» чорного кольору, зробили необхідні нотатки та фотографії. В подальшому, за результатами огляду, зробили оцінку вартості відновлюваних робіт автомобіля, внаслідок ДТП, про що видали рахунок фактуру.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_11 суду показав, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначив, що влітку 2018 року він перебував з сином ОСОБА_4 в гаражних приміщеннях № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 , які належать його родині, гаражного кооперативу «За кермом», розташованого неподалік вул.Правика, м.Вараш, Рівненської області. Зазначив, що він бачив, як до сина під`їхав чорний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_6 . Йому відомо, що син повинен був затонувати вікна транспортного засобу ОСОБА_6 і для виконання зазначених робіт йому необхідні були ключі від автомобіля. Оскільки в приміщенні гаража знаходився інший автомобіль, потерпіла також попросила сина поставити автомобіль в гараж, після того як приміщення звільниться, та передала ОСОБА_4 ключі від транспортного засобу.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_8 суду показав, що влітку 2018 року, у післяобідню пору, він перебував біля магазину с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області. В той час до магазину під`їхав ОСОБА_4 на транспортному засобі чорного кольору. ОСОБА_4 у автомобілі був сам, без ознак алкогольного сп`яніння. Вони разом попили кави, жодних питань щодо тонування вікон автомобіля не обговорювали, і ОСОБА_4 поїхав в напрямку м.Вараш. Через тиждень часу він дізнався про те, що ОСОБА_4 потрапив у ДТП тим транспортним засобом, яким приїздив.

Суд, дослідивши і проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілої, представника потерпілої, свідків, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Із протоколу огляду місця події від 20 липня 2018 року встановлено, що огляду піддано ділянку автодороги по вул.Станційна, 2, м.Вараш, Рівненської області, що є прилеглою до ВП «Рівненська АЕС». Огляд проводиться зі сторони с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області. Під час огляду встановлено, що автодорога асфальтобетонна, її ширина становить 6 м. Ділянка, де проводиться огляд, зокрема дорожнє покриття, не має пошкоджень (тріщин, вибоїн і т.д.). Автодорога являє собою затяжний поворот праворуч та веде до залізничного переїзду, за яким наявний поворот вправо, де знаходиться військова частина № НОМЕР_5 . На момент огляду, зі сторони с.Заболоття, на автодорозі, яка не має дорожньої розмітки з умовно правої на умовно ліву смугу руху простягаються сліди гальмування транспортного засобу. На момент огляду, у лівому кюветі, якщо рухатись зі сторони с.Заболоття, перед залізничним переїздом, виявлено автомобіль марки «Fiat Punto» д.н. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_6 , 2010 року виготовлення, який лежить на лівому боці. На момент огляду автомобіль перебуває у пошкодженому стані, зокрема на ньому наявні деформації кузову в районі даху, задньої кришки багажника та в цілому по всій його основі, де містяться подряпини та потертості лакофарбового покриття. Даний автомобіль розміщений на відстані 6,56 м. від переднього колеса та 8,85 м. до заднього колеса від залізничної колії. На відстані 4,5 м. умовної лінії, якщо проводити таку від електроопори №136 праворуч на відстані 43,5 м. міститься вказаний транспортний засіб, якщо проводити умовну лінію до його заднього колеса. На момент огляду, водія в автомобілі, а також власника транспортного засобу не виявлено.

З протоколу огляду місця події від 22 липня 2018 року встановлено, що огляду піддано автомобіль марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску, належний ОСОБА_6 , який розташований на території майданчику для утримання транспортних засобів Вараського ВП ГУНП в Рівненській області. На момент огляду автомобіль відчинений, його двері запечатані. Кузов даного автомобіля пофарбований в чорний колір. На момент огляду, автомобіль має видимі механічні пошкодження корпусу. На корпусі автомобіля з усіх його боків виявлено пошкодження лакофарбового покриття, зокрема подряпини та потертості. Зі слів ОСОБА_6 , даним автомобілем, під приводом тонування вікон, незаконно заволодів ОСОБА_4 . У автомобілі виявлено відсутність карт задніх дверей. Оглядуваний транспортний засіб має пробіг 174086 км.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 19 травня 2018 року підтверджується, що власником транспортного засобу марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску, є ОСОБА_12 .

Згідно довіреності, виданої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 22 травня 2018 року, ОСОБА_12 уповноважив ОСОБА_14 та ОСОБА_6 діяти як власникам приватного транспортного засобу марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску, зокрема з питань експлуатації, утримання, керування, а також з питань продажу його по спливу 365 днів з моменту реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до розписки ОСОБА_12 від 22 травня 2018 року, ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_6 суму коштів у розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) доларів США за переданий транспортний засіб марки «Fiat Punto» держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2010 року випуску.

Із дослідженого протоколу проведення додаткового слідчого експерименту від 22 липня 2018 року з участю потерпілої ОСОБА_6 слідує, що остання детально розповіла та показала, як саме вона передавала ОСОБА_4 транспортний засіб, який перебуває у її користуванні, зазначивши час, місце та спосіб передання, свою поведінку до та після передання транспортного засобу. Ці дані підтверджуються і співвідносяться із показаннями, наданими в суді самою потерпілою.

З протоколу огляду предмета від 22 липня 2018 року встановлено, що 17 липня 2018 року, о 19 год. 15 хв., на мобільний телефон потерпілої поступив дзвінок з абонентського номера НОМЕР_8 , який зі слів ОСОБА_6 належить ОСОБА_4 18 липня 2018 року, о 08 год. 51 хв., на даний мобільний телефон надходив дзвінок із абонентського номера НОМЕР_8 . За тим, о 10 год. 35 хв. 18 липня 2018 року в журналі дзвінків даного мобільного телефону наявний вихідний виклик на абонентський номер НОМЕР_8 . 18 липня 2018 року, о 14 год. 10 хв., на даний мобільний телефон надходив дзвінок із абонентського номера НОМЕР_8 . Після цього, у журналі дзвінків телефону, який оглядається, зафіксований о 21 год. 42 хв. вхідний виклик з абонентського номера НОМЕР_8 . 19 липня 2018 року, о 16 год. 33 хв., в журналі дзвінків даного мобільного телефону наявний вхідний виклик з абонентського номера НОМЕР_8 . В подальшому, при огляді, у журналі дзвінків цього мобільного телефону виявлено вихідний дзвінок об 11 год. 04 хв., 18 год. 27 хв., 19 год. 06 хв., 19 год. 35 хв., 20 год. 42 хв. 20 липня 2018 року з даного мобільного телефону на абонентський номер НОМЕР_8 . Потерпіла розповіла, що о 19 год. 15 хв. 17 липня 2018 року ОСОБА_4 сказав, що має можливість затонувати вікна у її автомобілі. За тим, при розмові, вони домовились, що потерпіла приїде власним автомобілем до його гаражного приміщення, яке розміщене в гаражному кооперативі «За кермом», неподалік приміщення Вараського ВП ГУНП в Рівненській області. На наступний день, 18 липня 2018 року, приблизно о 10 год., зі слів потерпілої, вона зателефонувала до ОСОБА_4 та домовилась про те, що приїде до належного йому гаражного приміщення, на що він погодився та розповів їй, як туди проїхати. Того ж дня, приблизно oб 11 год., вона, власним автомобілем, приїхала до гаражного приміщення ОСОБА_4 . За тим, зі слів потерпілої, вона зустрілась із ОСОБА_4 та він оглянув її автомобіль. Далі, вони домовились, що ОСОБА_4 , на протязі дня, 18 липня 2018 року, затонує вікна у її автомобілі, за свої послуги він попросив 2000 грн. Потерпіла надала ОСОБА_4 ключі від свого автомобіля, залишила його поряд гаражного приміщення останнього та пішла до місця проживання. Весь пакет документів на власне авто, зі слів потерпілої, вона забрала із собою. Як вказала потерпіла, при вказаних обставинах, вона не надавала дозволу ОСОБА_4 на те, аби він користувався її автомобілем, тобто їздив ним. На протязі дня, 18 липня 2018 року, потерпіла чекала дзвінка ОСОБА_4 аби прийти та забрати власне авто. Приблизно о 21 год.45 хв. ОСОБА_4 зателефонував до неї з власного абонентського номера НОМЕР_8 та повідомив, що вона не зможе забрати свій автомобіль, оскільки він не зміг затонувати вікна, так як тільки зранку йому передадуть спеціальну плівку. Він запропонував потерпілій забрати автомобіль на наступний день. Наступного дня, 19 липня 2018 року, о 16 год. 33 хв., до неї зателефонував ОСОБА_4 та сказав, що в її автомобілі виявив несправність, там потрібно було замінити лампочку. Він сказав, аби вона забрала своє авто 20 липня 2018 року, об 11 год. 20 липня 2018 року, об 11 год., потерпіла прийшла до гаражного приміщення ОСОБА_4 . Поруч гаражного приміщення вона не виявила свого автомобіля, тому подумала, що ОСОБА_4 поставив його у гараж. Того ж дня, об 11 год. 04 хв., вона зателефонувала ОСОБА_4 на його абонентський номер НОМЕР_8 , останній підняв слухавку. При розмові, ОСОБА_4 сказав, що перебуває не на місці, попросив аби потерпіла прийшла на 17 год., а за тим сказав, щоб вона прийшла на 18 год. Також він повідомив, що сам зателефонує до неї біля 18 год. При даній розмові ОСОБА_4 не казав, чи зробив обумовлену роботу. 20 липня 2018 року, приблизно о 17 год. 50 хв., вона зателефонувала до ОСОБА_4 , однак його номер перебував поза межами досяжності. Тоді вона о 18 год. 27 хв. зателефонувала з власного абонентського номеру НОМЕР_9 до ОСОБА_15 - сестри ОСОБА_4 на її абонентський номер НОМЕР_10 . При розмові з ОСОБА_15 , запитала, де знаходиться її брат, оскільки він не повернув їй автомобіль. Приблизно о 19 год. 20 хв. вона прийшла до гаражного приміщення ОСОБА_4 , однак воно було зачинене. За тим, вона декілька разів телефонувала ОСОБА_4 , однак його абонентський номер НОМЕР_8 перебував поза межами досяжності. О 21 год. 08 хв. 20 липня 2018 року, коли вона перебувала за місцем проживання, до неї зателефонував працівник поліції та запитав, де вона знаходиться, чи має у власності автомобіль марки «Fiat Рunto» д.н. НОМЕР_2 та коли востаннє керувала даним транспортним засобом. У відповідь, вона сказала, що автомобіль передала 17 липня 2018 року на тонування вікон ОСОБА_4 . Від працівників поліції вона дізналась, що її автомобіль знаходиться у кюветі з наявними механічними пошкодженнями поряд залізничного переїзду, неподалік ВП «РАЕС» та військової частини № НОМЕР_5 . За тим, вона автомобілем таксі приїхала до місця, на яке вказали працівники поліції, де виявила свій автомобіль, який був повністю понівечений, лежав на лівому боці в кюветі прилеглому до проїжджої частини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив належність йому абонентського телефонного номеру НОМЕР_8 .

05 березня 2019 року у кримінальному провадженні, на підставі ухвали суду, була проведена судова автотоварознавча експертиза. Експертиза проведена старшим судовим експертом сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_16 , який має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Висновком експерта №3.3.Т-16/19 від 05 березня 2019 року підтверджується, що вартість матеріальних збитків (шкоди), завданих пошкодженням автомобіля марки «Fiat Punto» (держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1248 см.3, 2010 року виготовлення) внаслідок незаконного та протиправного заволодіння транспортним засобом, станом на 20 липня 2018 року, складає 132109 грн 47 коп.

У вищевказаному висновку описане і проаналізоване кожне пошкодження транспортного засобу з підтвердженням цих пошкоджень в ілюстрованих фототаблицях, вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає даний висновок належним доказом, який підтверджує дійсну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а доводи захисника ОСОБА_5 про визнання результатів вищевказаної експертизи неналежним доказом, внаслідок тверджень експерта щодо незаконного та протиправного заволодіння транспортним засобом, необґрунтованими та безпідставними.

З протоколу огляду предмета від 30 липня 2018 року встановлено, що предметом огляду є DVD - R диск сірого кольору, з маркуваннями на поверхності «Artex DVD - R 4.7 GB/120 min 16X». З метою дослідження вмісту диска він був поміщений до дисководу службового комп`ютера. Відкривши файл під назвою VID_21462018_1644649 виявлено відео загальною тривалістю 47 с. На екрані впродовж перегляду відео будь-яких позначень немає. В ході перегляду відеозапису встановлено, що камера знімає заокруглену в ліво ділянку автомобільної дороги, на якій наявна дорожня розмітка, що розділяє потоки зустрічного руху. При перегляді 26 сек. відеозапису, обстановка на вказаній ділянці автомобільної дороги не змінюється, однак поза кадром чутно голоси невідомих осіб. Переглядаючи відеозапис на 30-тій сек., в об`єктиві з`являється автомобіль, який рухається у попутному напрямку. При детальному огляді автомобіля встановлено, що це транспортний засіб марки «FІАТ», темно-синього кольору, типу «хетчбек», на бампері якого на момент огляду відеозапису наявний державний номерний знак НОМЕР_2 , якого розбірливо видно при перегляді відеозапису. Вищевказаний автомобіль перетинаючи лівими колесами дорожню розмітку, яка наявна на ділянці автомобільної дороги, продовжує рухатися у попутному напрямку, після чого на 43-тій сек. оглядаючого відеозапису, зникає із об`єктиву відеокамери.

Із дослідженого протоколу проведення додаткового слідчого експерименту від 31 липня 2018 року з участю обвинуваченого ОСОБА_4 слідує, що у власності його батьків наявні два гаражних приміщення під № НОМЕР_4 , № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «За кермом», які неподалік хлібозаводу м.Вараш, Рівненської області. У даних гаражних приміщеннях він здійснює малярні роботи кузовів автомобілів та тонування їх вікон. В середині липня 2018 року, приблизно 17 числа, він, від сестри ОСОБА_4 дізнався, що її подруга ОСОБА_6 , з якою він також знайомий, хоче затонувати вікна у власному автомобілі. Дана пропозиція його зацікавила, тому він, того ж дня, зателефонував до ОСОБА_6 та запитав, чи хоче вона ще затонувати вікна в автомобілі. При розмові з ОСОБА_15 , він сказав, що має можливість затонувати вікна в її авто. При розмові вони домовились, що ОСОБА_15 приїде власним автомобілем до гаражного приміщення. 18 липня 2018 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_6 зателефонувала до нього та домовилась з ним про те, що приїде автомобілем та залишить його для тонування. Того ж дня, приблизно об 11 год., ОСОБА_6 приїхала до гаражного приміщення № НОМЕР_4 на власному автомобілі марки «Fiat Рunto», чорного кольору. ОСОБА_6 припаркувала свій автомобіль на прилеглій території до гаражного приміщення № НОМЕР_4 . За тим, зі слів ОСОБА_4 , вони домовились про те, що він, на протязі дня, 18 липня 2018 року, затонує вікна у її авто, а за свої послуги отримає 2000 грн. Наступного дня потерпіла повинна була забрати свій автомобіль. Дані умови влаштовували ОСОБА_6 , тому вона передала йому ключі від свого авто, залишила його поряд гаражного приміщення та пішла до місця проживання. Жодних документів на транспортний засіб вона йому не надавала, також вона не надавала йому дозволу на те, аби він користувався її автомобілем. Зі слів ОСОБА_4 , він розумів, що не мав права їздити цим авто у власних справах, чи з будь-яких інших причин. Приблизно о 21 год.45 хв. він зателефонував до ОСОБА_6 та повідомив, що вона не зможе забрати своє авто, оскільки він не зміг його затонувати, так як тільки зранку йому передадуть спеціальну плівку. Він запропонував ОСОБА_15 забрати її автомобіль на наступний день 19 липня 2018 року. На наступний день, о 16 год. 33 хв., він зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що в її автомобілі виявив несправність, там потрібно було замінити склопідіймачі і лампочку у водійських дверцятах. У зв`язку з цим, він сказав, аби вона забрала свій автомобіль 20 липня 2018 року, об 11 год. З даними умовами ОСОБА_6 була згідна. 20 липня 2018 року, приблизно oб 11 год., він перебував у гаражі, автомобіль ОСОБА_6 знаходився там же. Приблизно об 11 год. 04 хв. 20 липня 2018 року ОСОБА_6 зателефонувала до нього, однак він сказав, що перебуває не на місці та попросив аби вона прийшла на 17 год., за тим, поправив себе та сказав, щоб вона прийшла на 18 год. За тим, він сказав, що сам зателефонує до неї біля 18 год. При розмові, він не казав чи зробив її автомобіль. Після цього, 20 липня 2018 року, приблизно о 15 год., він прийшов до власного гаража, де вирішив взяти автомобіль ОСОБА_6 та поїхати до с.Заболоття, Володимирецького району, Рівненської області, аби у автомайстрів СТО проконсультуватись з питань тонування вікон у автомобілі. На той час, його батько перебував у сусідньому гаражі № НОМЕР_1 . Далі, він сів у автомобіль марки «Fiat Рunto», з допомогою наданих штатних ключів, завів його двигун та виїхав з гаража. В той час, він, зачинивши гараж, поїхав вказаним автомобілем у с.Заболоття, при цьому без жодного документа на транспортний засіб та без будь-якого дозволу ОСОБА_6 на керування автомобілем. Приблизно о 16 год. 20 липня 2018 року він приїхав до місця проживання знайомого ОСОБА_8 , жителя с.Заболоття, Володимирецького району, на вищевказаному автомобілі марки «Fiat Рunto», чорного кольору, належного ОСОБА_6 . В той час ОСОБА_8 зустрів його, на його пропозицію вони поїхати до магазину «Затишок» с.Заболоття, де випити кави. За тим, він від ОСОБА_8 дізнався, що у автомайстерні с.Заболоття дуже висока ціна на тонування вікон автомобілів, тому він завіз останнього до місця його проживання та поїхав у м.Вараш. Приблизно о 16 год. 30 хв., він повертався автодорогою, прилеглою до ВП «Рівненська АЕС», поспішаючи, так як знав, що до його гаража повинна прийти ОСОБА_15 , яка дозволу йому не надавала аби він користувався її автомобілем. Неподалік військової частини, яка є прилеглою до території ВП «Рівненська «АЕС», він під`їхав даним автомобілем до залізничного переїзду із значною швидкістю, не впорався з керуванням, злетів з дороги у кювет з лівої сторони по ходу руху, внаслідок чого транспортний засіб перевернувся, а за тим впав на лівий бік та отримав механічні пошкодження. Після цього він виліз із автомобіля та втік з місця ДТП, про яку не повідомив ОСОБА_6 . Приблизно о 21 год., він пішки повернувся до власного гаражного приміщення. Там він зустрів батька, якому відповів, що автомобіль марки «Fіаt Punto» повернув власнику. За тим, він сам пішов від гаража та ховався у друзів протягом двох днів.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказав, що дії ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України кваліфіковані не вірно: відсутня об`єктивна сторона складу злочину незаконне заволодіння транспортним засобом; відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, яка полягає у прямому умислі ОСОБА_4 допустив фактичну помилку, вважаючи, що завдяки його службовому стану або дружнім стосункам, він має право користуватися транспортним засобом. Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також вважає, що суб`єктами злочину, передбаченого ст.289 КК України, не визнаються слюсарі, які ремонтують або обслуговують транспортні засоби. Просить дії обвинуваченого ОСОБА_4 перекваліфікувати з ч.2 ст.289 КК України на ст.356 КК України, як самоправство.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 не є слюсарем з ремонту або обслуговування транспортних засобів, його діяльність не зареєстрована в органах Державної податкової служби України. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 категорично заперечує наявність дружніх відносин із обвинуваченим ОСОБА_4 та надання останньому дозволу на використання її транспортного засобу для поїздки на ньому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив вищевказані обставини.
Зважаючи також на те, що заволодіння транспортним засобом може вчинятися як таємно, так і відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, а також те, що ОСОБА_4 не мав права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому та розумів протиправність дій, суд вважає, що в діях ОСОБА_4 наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні встановлено та доведено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 транспортний засіб марки «Fiat Рunto» д.н. НОМЕР_2 з ключем від автомобіля, для тонування скла в автомобілі. Право на керування транспортним засобом ОСОБА_4 не отримував від ОСОБА_6 . Також ОСОБА_6 не залишала ОСОБА_4 документи на транспортний засіб.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 заволодів транспортним засобом марки «Fiat Рunto» д.н. НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , зловживаючи довірою володільця транспортного засобу, не маючи на це дозволу.

Враховуючи те, що показання потерпілої ОСОБА_6 дані нею безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, вони також підтверджуються показаннями свідків, допитаними безпосередньо в судовому засіданні, письмовими матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.289 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що вчинено тяжкий злочин із умисною формою вини, враховує ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні також не встановлено.

Відповідно до постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2018 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП з призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що на момент вчинення кримінального правопорушення 20 липня 2018 року, він мав тимчасовий талон на право керування транспортними засобами строком на три місяці, оскільки посвідчення водія було у нього вилучене працівниками поліції 22 травня 2018 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Із досудової доповіді Володимирецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області встановлено, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, фактично не визнав, однак вказав, що готовий відшкодувати завданий збиток, має постійне місце проживання і роботи, характеризується позитивно, при цьому, вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, завдані потерпілій збитки не відшкодовані, потерпіла не наполягає на його суворому покаранні, оскільки позбавлення обвинуваченого волі не сприятиме можливості усунення ним завданої шкоди, тому суд призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, з визначенням іспитового строку.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальні збитки та моральну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_6 просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь в рахунок відшкодування матеріального збитку 132109 грн 47 коп. та моральної шкоди 30000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріального збитку визнав повністю, при цьому ствердив, що дійсно, на момент вчинення ДТП, знаходився за кермом транспортного засобу марки «Fiat Рunto» д.н. НОМЕР_2 , належного потерпілій.

Щодо заявленої моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що в цій частині цивільний позов не визнає, так як інкримінованого злочину не вчиняв, а тому і не міг спричинити потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає задоволенню, відповідно до якого з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода в сумі 132109 (сто тридцять дві тисячі сто дев`ять) грн 47 коп.

Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеня вини обвинуваченого у вчиненні злочину та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, та відповідно до висновку експерта №3.3.Т-16/19 від 05 березня 2019 року.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що в заявлену суму моральної шкоди в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн включила витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десяти тисяч) грн, тому дана сума витрат на правову допомогу не може вважатися моральною шкодою.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить із того, що шкода, завдана умисними злочинними діями, враховує глибину фізичних та душевних страждань, істотне порушення нормальних, звичних життєвих зв`язків і необхідність докладання додаткових зусиль потерпілою для організації свого життя.

Суд, керуючись засадами розумності та справедливості та посилаючись на практику розгляду у кримінальному судочинстві позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, вважає за можливе стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а розподіл процесуальних витрат необхідно провести у відповідності до вимог, передбачених ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на два роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 ) про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 132109 (сто тридцять дві тисячі сто дев`ять) грн 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн 00 коп.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Fiat Punto», держаний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1248 см.3, 2010 року виготовлення повернути володільцю ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція. Апеляція подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти діб із дня проголошення вироку.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію данного вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1