гСправа № 187/1048/19 Провадження №1-кп/0187/137/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року смт. Петриківка

смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000891) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого загально-середню освіту, раніше не судимого, місце проживання: АДРЕСА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 і представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12 листопада 2014 близько 08 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданий Дніпродзержинським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_8 , рухався зі швидкістю приблизно 55-60 км/год., по проїзній частині вул. Леніна в смт. Курилівка, Петриківського району, Дніпропетровської області, зі сторони смт. Миколаївка в напрямку центру лівого берега м. Дніпродзержинська, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_6 .
Під час руху, по проїзній частині вул. Леніна в смт. Курилівка, Петриківського району, в районі будинку № 253, водій автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , близько о 08 год. 05 хв. не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не обрав безпечну швидкість, в наслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив виїзд за межі проїзної частини, та здійснив наїзд правою передньою частиною на нерухому перешкоду - дерево, в результаті чого пасажирка ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3.6), 12.1 відповідно до яких:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»,
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,
п. 2.3. (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення п. 12.1 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому вертлюжної западини праворуч з вивихом голівки правої стегнової кістки та вивихом дистальної третини стегнової кістки в колінному суглобі, закритого осколкового перелому правого наколінника зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в лобній області по центру та праворуч, в області правої вилочної кістки. Під час травматичного процесу травма правої нижньої кінцівки призвела до порушення функцій опори і ходи вираженого ступеню (уповільнена консолідація перелому дна правої вертлюжної западини, вторинного правостороннього коксартрозу ІІІ-ІV ступеню, недостатність функції суглобу ІІ-ІІ ступеню, больовий синдром, змішана контрактура правого кульшового суглобу, незрісшогося перелому правого наколінника, з порушенням розгинального апарату правого колінного суглобу). За своїм характером, встановлені тілесні ушкодження призвели до стійкої втрати загальної працездатності, понад 1/3 (не менше 33%) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми злочинними діями, що виразились в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілого, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, підтвердив, що дійсно 12.11.2014 зранку, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», рухався зі швидкістю приблизно 55-60 км/год., по проїзній частині в смт. Курилівка, Петриківського району попередньо посадивши до салону автомобіля пасажиром ОСОБА_6 .

Під час руху, він дійсно допустив неуважність, втратив контроль над керуванням автомобіля та допустив виїзд за межі проїзної частини з наїздом на нерухому перешкоду - дерево, в результаті ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

ОСОБА_3 погоджується, що в зв`язку з допущеною ним неуважністю ним було порушено п. 12.1 Правил Дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП та, відповідно, привело до отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень.
Цивільний позов потерпілої визнає повністю.
На даний час він не відшкодував ОСОБА_6 спричинені матеріальні та моральні збитки через складні сімейні обставини та складене матеріальне становище.
Шкодує про вчинене та щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини ДТП та його наслідки, викладені в пред`явленому ОСОБА_3 обвинуваченні. Просила задовольнити її цивільний позов врахувавши отримані нею моральні страждання пов`язані зі спричиненням тілесних ушкоджень, що потребують тривалого та вартісного лікування.

При визначенні виду, розміру та порядку відбування покарання, що може бути призначено ОСОБА_3 , покладається на розсуд суду.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а її сукупність з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.11.2014 з фототаблицями та схемою зафіксовані відомості щодо обставин ДТП, зокрема: місце ДТП, розташування транспортного засобу автомобіля «Daewoo Lanos» та пошкодження на ньому.
Згідно висновку експерта № 4577-16від 12.05.2017 і висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи № 3875-17 від 25.09.2017 в заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_3 під час керування автомобілем «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_1 мав діяти у відповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України.
Оскільки причиною наїзду на дерево, згідно постанови слідчого, є те, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна, в смт. Курилівка, на заокругленні дороги не впорався з керуванням, слід дійти висновку, що технічна можливість запобігти ДТП визначалась однобічними діями самого водія ОСОБА_3 , а тому в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з наїздом на дерево.
Згідно висновку експерта № 21/10.1-63 від 14.07.2016 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. В умовах місця події водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 не мав технічної можливістю уникнути наїзду на дерево застосуванням екстреного гальмування з зупинкою автомобіля «Daewoo Lanos» до місця знаходження дерева, при заданих вихідних даних. При заданому механізмі події в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 не убачається невідповідностей вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, могли б знаходитися в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.
При цьому, відповідно до висновку експерта № 21/10.1-17 від 16.02.2017 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України. В умовах місця події технічна можливість запобігти пригоди для водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 визначалася виконанням ним вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх, при заданих вихідних даних. При заданому механізмі події, дії водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.
Згідно висновку експерта № 39 від 09.03.2016 згідно аналізу наданої медичної (медичні карти стаціонарного хворого №7097, №12130/1021, медичні карти амбулаторного хворого: №2888, №58180, медико-експертна справа №964, 14 рентгенологічних знімків) та судово-медичної (Висновок експерта №4842е/59)документації, комісією експертів встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді закритого перелому вертлюжної западини праворуч з вивихом голівки правої стегнової кістки та вивихом дистальної третини стегнової кістки в колінному суглобі, закритого осколкового перелому правого наколінника зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в лобній області по центру та праворуч, в області правої виличної кістки.
Під час травматичного процесу травма правої нижньої кінцівки призвела до порушення функції опори і ходи вираженого ступеню (уповільнена консолідація перелому дна правої вертлюжної западини, вторинного правостороннього коксартрозу Ш-ІУ ступеню, недостатність функції суглобу II-III ступеню, больовий синдром, змішана контрактура правого кульшового суглобу, незрісшогося перелому правого надколінника, з порушенням розгинального апарату правого колінного суглобу.
Встановлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, або при ударі о такі, що діяли зі значною силою, якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля, за умов ДТП, що мало місце 12.11.2014р.
За своїм характером, встановлені тілесні ушкодження призвели до стійкої втрати загальної працездатності, понад 1/3 (не менше 33%), і згідно вимог пункту 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (підстава - Наказ МОЗ України від 05.06.2012р. №420, пункти 10.1.3-а та 13.4.1-а таблиці 9).
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого та потерпілу, дослідив матеріали кримінального провадження надані сторонами кримінального провадження щодо обставин та наслідків правопорушення, дані що характеризують обвинуваченого та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.

При цьому кваліфікуючи дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України суд керується роз`ясненнями наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та враховує, що диспозиція даної норми є банкетною, а тому суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні наслідки настали саме в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_3 і полягає в порушенні ним п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001, які визначають: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_3 має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, за місцем реєстрації характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше не судимий.

Суд бере до уваги, що підсудний матеріальні збитки та моральну шкоду потерпілій не відшкодував.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, так як підсудним усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3 злочину та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та позицію потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні та на реальному відбутті підсудним призначеного судом покарання та просить надати можливість останньому працювати та відшкодувати їй спричинені збитки.

Таким чином, з урахування особи підсудного, обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, суд вважає можливим призначити йому покарання в межах нижньої межі, встановленою санкцією статті закону, визначеної за вчинений злочин, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням.

Підстав для призначення покарання нище від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, судом не встановлено.

При цьому, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про можливість призначення додаткового покарання суд враховуючи, що ОСОБА_3 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А» і «В», беручи до уваги думку учасників кримінального провадження та враховуючи обставини правопорушення, суд вважає за доцільне позбавити підсудного права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Так, потерпіла просить суд стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., при цьому підсудний визнає такі позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі статтей 23, 1167 ЦК України та керуючись роз`ясненнями наданими в постанові Пленуму Верховного суду N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи та беручи до уваги об`єм моральних страждань потерпілої пов`язаних зі спричиненням їй тілесних ушкоджень, в результаті злочинних дій підсудного, не вжиття останнім жодних дій для добровільного відшкодування шкоди, з урахуванням події та характеру злочину, принципів розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50000 грн. обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відповідно до ст. 118 та 120 КПК України відноситься витрати на правову допомогу.
Оскільки, згідно угоди № 98 про представництво клієнта адвокатом з юридичних питань та квитанції з актом виконаних робіт, потерпілою було витрачено 5000 грн. на надання їй юридичної допомоги, враховуючи позицію підсудного, який не заперечує проти розміру понесених потерпілою судових витрат, суд вважає такі витрати стягнути з ОСОБА_3 в повному розмірі.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 6103,39 грн., відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на рахунок держави.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, підлягає реальному виконанню.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).

Процесуальні витрати понесені потерпілою на оплату допомоги представника в розмір 5000 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 6103,39 грн. (шість тисяч сто три грн. 39 коп.) стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази, зокрема: автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданий Дніпродзержинським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_8 , повернути фактичному власнику ОСОБА_3 , а інші надані суду залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1