Дата документу 28.05.2020 Справа № 310/686/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/970/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/686/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.258-3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фергана Узбекистану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

В період з квітня 2014 року по сьогоднішній час ОСОБА_8 , перебуваючи на території м.Луганськ та Луганської області у складі незаконного озброєного формування «Свердловський козацький полк», що є складовою частиною незаконно створеного самопроголошеного утворення «Луганська народна республіка», яка діє на території Луганської області та відповідно до вимог Закону України «Про боротьбу з тероризмом» має ознаки терористичної організації, бере участь та сприяє її терористичній діяльності.

Зокрема, 28 квітня 2014 року у м.Луганськ утворено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме шляхом відокремлення від України території Луганської області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст.ст.2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканною, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом), тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Учасники вказаної терористичної організації з моменту її створення систематично вчиняли на території України терористичні акти, здійснювали залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування України, вчиняли інші тяжкі й особливо тяжкі злочини, що призводило до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з так званих «політичного» та «силового» блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників так званого «політичного» блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «Луганської народної республіки» та організація їх діяльності; видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «Луганської народної республіки»; організація та проведення незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «Луганської народної республіки»; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України; на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним Силам України; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «Луганської народної республіки», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення Антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та Державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам так званого «силового» блоку «Луганської народної республіки» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «Луганської народної республіки» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників так званого «силового» блоку (не передбачених законом збройних формувань) терористичної організації «Луганська народна республіка», відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «Луганської народної республіки», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; створення не передбачених законом збройних формувань у складі так званого «силового блоку» «Луганської народної республіки» та участь у їх діяльності; вербування нових учасників до складу так званого «силового» блоку «Луганської народної республіки» (не передбачених законом збройних формувань) та керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво фортифікаційних споруд з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні; силова підтримка учасників так званого «політичного» блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «Луганської народної республіки», а також укріплення та охорона будівель та споруд, захоплених учасниками терористичної організації «Луганська народна республіка»; організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «Луганська народна республіка»; організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу терористичної організації «Луганська народна республіка».

На керівників зазначених вище «блоків» терористичної організації «Луганська народна республіка» покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків.

Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року затверджено Звернення України до ООН, Європейського парламенту, Парламентської Ассамблеї Ради Європи, Парламентської Ассамблеї ОБСЄ, та інш. міжнародних організацій, та «ДНР», «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Наприкінці квітня 2014 року, більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що основною метою діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «Луганська народна республіка» на території Луганської області в порушення порядку, встановленому ст.ст.2, 73 Конституції України, за власною ініціативою, діючи умисно, з метою участі в злочинній діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, прибув з м.Бердянськ Запорізької області до м.Луганськ, де звернувся до членів терористичної організації «Луганська народна республіка», з метою його зарахування до зазначеної терористичної організації.

У травні 2014 року, більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Луганську, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено, вступив до лав незаконного озброєного формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що є складовою частиною терористичної організації «Луганська народна республіка», та був достовірно обізнаним, що останнє відноситься до збройних формувань, а саме має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (батальйони та роти) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області, так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, кулемети, бойові припаси (патрони та ручні гранати), також військову техніку.

Будучи зарахованим до складу незаконного озброєного формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що є складовою частиною терористичної організації «Луганська народна республіка», ОСОБА_8 задля конспірації обрав позивний « ОСОБА_9 ».

Перебуваючи у складі незаконного озброєного формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_8 був забезпечений вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї, та в період з травня 2014 року по травень 2016 року навмисно брав участь у злочинній діяльності терористичної організації: очолював озброєне формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на чолі якого здійснював збройну протидію військовослужбовцям Збройних Сил України, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.258-3 КК, як участь у терористичній організації. Йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім конфіскації житла.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивувала тим, що справу було розглянуто упередженим судом, а сам вирок базується виключно на недопустимих доказах. Суд у вироку не відобразив та взагалі не надав оцінки численним доводам сторони захисту. Жоден із допитаних свідків не підтвердив того факту, що особисто бачив обвинуваченого на території ЛНР та ще й в складі терористичної групи. Суд взагалі не відобразив у вироку покази свідка ОСОБА_10 та, як наслідок, не дав їм належної оцінки, в тому числі й незаконним діям співробітників СБУ під час проведення слідчих дій. Показання свідків на предмет можливої участі ОСОБА_8 в терористичній організації, про яку їм стало відомо з мережі інтернет, є лише припущеннями, які не можуть бути належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст.ст.84-86, ст.95 КПК. Матеріали НСРД та усі похідні від них докази є недопустимими, оскільки ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД не були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК та відповідно до них не було надано доступ. Додаткові матеріали провадження були надані стороні захисту для ознайомлення через 18 місяців після виконання вимог ст.290 КПК. Відтак сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів на стадії досудового слідства, спрямованих на розсекречення процесуальних документів, оскільки вказане клопотання було скеровано до суду лише через 17 місяців після завершення досудового розслідування, що є порушенням вимог ст.290 КПК. Крім того, із відкритих прокурором додаткових матеріалів вбачається, що дозвіл на проведення негласних розшукових заходів було надано взагалі під неіснуюче кримінальне провадження, НСРД та негласні розшукові заходи щодо ОСОБА_8 проводилися без внесення відомостей до ЄРДР, а з клопотанням в порядку ст.257 КПК прокурор до слідчого судді не звертався, що свідчить про недопустимість усіх доказів, що стосуються НСРД, негласних розшукових заходів, а також усіх протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та інших похідних від них. Надані прокурором протоколи огляду не можуть бути належними та допустимими доказами участі обвинуваченого у терористичній організації, оскільки експертиза для ідентифікації голосу чи зображення ОСОБА_8 на представлених доказах не проводилась.

Крім того, захисник звертала увагу на те, що 28.03.2019 року суд закінчив судове слідство та оголосив про перехід до дебатів, після чого вона на електронну адресу суду направила письмові дебати. Проте за невідомих обставин зазначені письмові дебати ще до оголошення їх захисником з`явились у наглядовому провадженні прокурора. 26.06.2019 року, коли мали відбутись дебати, прокурор заявила клопотання про відновлення судового слідства та постановлення ухвали про судове доручення. Однак попри зазначену в клопотанні інформацію прокурором не було надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в клопотанні, що унеможливлює перевірити дійсність показань свідка ОСОБА_11 . Крім того, в матеріалах провадження містяться документи, які взагалі не відкривалися стороні захисту, судом в судовому засіданні не досліджувалися та до матеріалів справи під час судового засідання не долучалися.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах.

Свій висновок щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК, суд першої інстанції мотивував показами допитаних свідків, які надали пояснення про відомі їм обставини.

Зокрема допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив, що вперше познайомився з ОСОБА_8 влітку 2012 року та спілкувався з останнім по бізнесу. У 2014 році свідок був активною громадською людиною забезпечував безпеку «Майдану», у той час як з 26.02.2014 по 18.03.2014 ОСОБА_8 брав активну участь у мітингах так званих «Антимайданах», які особисто очолював та проводив. З джерел інтернету йому відомо, що ОСОБА_8 поїхав на окуповану частину України «козакувати», що підтверджено на фотозображеннях та відеоматеріалах в мережі Інтернет, на яких ОСОБА_8 у папасі та зі зброєю.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що ОСОБА_8 знає, оскільки разом з ним навчались у школі. В період 2014 року ОСОБА_8 телефонував йому та запрошував на мітинги у м.Бердянськ, так як ОСОБА_8 не підтримував те, що відбувалось у Києві. Також йому відомо, що ОСОБА_8 поїхав до «Луганської народної республіки» «відстоювати свою думку». Він спілкувався у телефонному режимі із ОСОБА_8 , коли той перебував у Луганську. В ході бесід ОСОБА_8 повідомляв йому, що був поранений. В мережі Інтернет він бачив відео та фотозображення з ОСОБА_8 , де той був у військовій формі, з перев`язаною головою. В ході досудового слідства впізнав ОСОБА_8 на фото, де було приблизно 8 осіб у військовій формі.

Будучи допитаною свідок ОСОБА_14 (сестра ОСОБА_8 ) пояснила, що її брат ОСОБА_8 у травні 2014 року поїхав до Луганська до дружини з дитиною.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що знає ОСОБА_8 як особу, яка балотувалась на посаду мера м.Бердянськ та у 2014 році, коли розпочалась так звана «Русская весна» був одним з головних керівників «антимайдану». Сам він під час подій у 2014 році став командиром громадського формування «Бердянська самооборона». В подальшому йому стало відомо про те, що ОСОБА_8 був у «ЛНР» та брав участь в якомусь підрозділі, начебто був навіть командиром, назва підрозділу не відома, проте в мережі Інтернет бачив фотозображення ОСОБА_8 зі зброєю. Члени Громадського формування «Бердянська самооборона» намагалися відслідковувати рухи так званих «Бердянських сепаратистів». З отриманої інформації дізнавались, що ОСОБА_8 був поранений, виїздив до РФ на лікування.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 пояснив, що 30.10.2014 року, будучи військовослужбовцем 11 батальйону Київська Русь, у складі розвідгрупи з 4 осіб близько 17:00 години вийшли у розвідку. Через деякий час зіткнулись з підрозділом терористів. Він та ще один військовий ОСОБА_16 потрапили у полон. До полону ОСОБА_8 не знав, прізвище ОСОБА_17 дізнався під час допиту співробітниками СБУ. Вперше його побачив під час його допиту ОСОБА_18 , коли ОСОБА_8 був присутнім під час допиту. Безпосередньо з ОСОБА_17 спілкувався наступного дня, коли той прийшов до сараю, де його тримали. В подальшому бачив ОСОБА_17 майже щодня, він часто заходив. За зовнішніми ознаками ОСОБА_8 ззовні приблизно 40-45 років, руде довге кучеряве (хвилясте) волосся, борода, ходив у камуфльованому одязі, папаха козацького типу та мав при собі стрілецьку зброю.

Рішення суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених судом першої інстанції, зокрема:

даними протоколів оглядів Інтернет ресурсів від 15.01.2017 року та 29.01.2017 року, відповідно до яких оглянуто сайт «Миротворець», пошукова система «Google» та відеохостинг «youtube» з пошуковим запитом « ОСОБА_8 », в ході яких виявлено ряд відео- та фото- матеріалів із зображенням ОСОБА_8 . На фотозображеннях ОСОБА_8 біля пам`ятнику з написом «1941-1945», за столом із жінками та на фоні «фінляндського вокзалу», обвинувачений ОСОБА_8 перебуває у військовій формі з шевроном «новоросії» у козацькій папасі та зі зброєю. Під фотозображенням ОСОБА_8 із собакою на фоні зупинки окрашеною у кольори прапора РФ, з написом «Новоганівка», яка є окупованою територією України, певна особа ідентифікована як « ОСОБА_19 » звертається до ОСОБА_8 «Командир»;

відеофайлами, які долучені до протоколу огляду, а саме відеорепортажем «Козачья национальная гвардия атакует», репортажем «Фронтовые дневники. Дебальцевский котел «Узбек» постоянно контратакует», відео «Кровавое перемирие украинской хунты», зі змісту яких беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на окупованій території, знаходячись у лавах військових формувань терористичної організації «Луганська народна республіка», приймав участь в бойових діях проти Збройних Сил України.

Визнавши зазначені вище докази достовірними, допустимими, а в їх сукупності достатніми, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

В апеляційній скарзі захисник стверджувала про те, що жоден із допитаних свідків не підтвердив того факту, що особисто бачив обвинуваченого ОСОБА_8 на території ЛНР в складі терористичної групи.

Разом з тим, зі змісту показів допитаних судом свідків вбачається, що вони з різних джерел, які наведені у вироку, знали про існування ОСОБА_8 , про його антидержавні переконання, його негативне сприйняття подій, що мали місце в м.Києві на початку 2014 року, а також про факт виїзду ОСОБА_8 до окремих районів Донецької і Луганської областей у 2014 році.

Покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 дійсно кожен окремо не доводять винуватість ОСОБА_8 в участі в терористичній організації. Проте суд першої інстанції обґрунтовано поклав покази даних свідків в основу обвинувального вироку, оскільки висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується не тільки на якомусь конкретному доказі, а на сукупності зібраних у справі доказів, до числа яких належать і покази даних осіб.

Та обставина, що суд не відобразив у вироку покази свідка ОСОБА_10 , на що посилалася захисник в апеляційній скарзі, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не позначилося на законності прийнятого судом рішення, оскільки суд у вироку обґрунтовано зазначив лише ті докази, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в достовірності показів свідка ОСОБА_11 , як про це йде мова в апеляційній скарзі захисника. Адже допит цього свідка було проведено на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.06.2019 року про надання доручення органу досудового розслідування в порядку ст.333 КПК. Матеріали даного доручення були відкриті захиснику у відповідності до вимог процесуального закону. Більш того, свідок ОСОБА_11 був безпосередньо допитаний судом під час судового розгляду і сторона захисту не була позбавлена можливості з`ясувати у свідка ті чи інші обставини.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором до клопотання про відновлення судового слідства та надання доручення в порядку ст.333 КПК долучено матеріали, якими обґрунтоване дане клопотання (т.3 а.п.90-118), а тому доводи захисника про те, що прокурор не долучив до свого клопотання жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у ньому, визнаються необґрунтованими.

Колегія суддів критично ставиться до заперечень апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказів протоколів огляду від 15.01.2017 року та 29.01.2017 року через непроведення експертизи для ідентифікації голосу і зображення ОСОБА_8 . При цьому колегія суддів виходить з того, що в даному випадку проведення експертизи для ідентифікації голосу і зображення не є обов`язковим, оскільки відеозображення ОСОБА_8 , яке міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет на сайті відеохостингу «Ютуб», що змонтоване телерадіокомпаніями ОРДЛО та ВДТРК «Росія», містить у собі посилання на прізвище та ім`я обвинуваченого ОСОБА_8 .

Доводи захисника про розгляд справи упередженим складом суду колегія суддів вважає безпідставними, адже з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду захисник відвід складу суду з підстав його упередженості не заявляла.

Посилання захисника на ту обставину, що судом не було досліджено, а також не було долучено до матеріалів провадження та не відкрито стороні захисту скорочений зміст ГПУ МУЮ ОСОБА_20 , супровідний лист ГПУ, лист МЮУ, лист СБУ, протокол допиту свідка ОСОБА_21 , протокол впізнання по фотознімкам, протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол пред`явлення особи для впізнання, протокол огляду речей, колегія судді вважає безпідставними. Адже зазначені матеріали були подані прокурором разом із клопотанням про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами (т.3 а.п.90-118) та долучені судом до матеріалів провадження як додаток до клопотання прокурора. У разі необхідності захисник не була позбавлена можливості ознайомитися із даними матеріалами.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не міг посилатися у вироку як на докази винуватості обвинуваченого на матеріали НСРД виходячи з наступного.

Так, Велика Палата Верховного Суду своєю постановою від 16 жовтня 2019 року справа №640/6847/15-к (провадження №13-43кс19) зазначила, що суд має детально вивчати ситуації, коли процесуальні документи щодо проведених НСРД не були повністю розкриті стороні захисту на етапі завершення досудового розслідування. За таких обставин поряд з перевіркою дотримання умов наданого дозволу на проведення НСРД суд повинен з`ясувати причини, які перешкодили прокурору відкрити їх на більш ранній стадії. Сторона обвинувачення повинна вживати необхідних і достатніх заходів для розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, з метою їх надання стороні захисту, і виконувати в такий спосіб вимоги щодо відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до статті 290 КПК України.

Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.

Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор жодних своєчасних і необхідних дій, спрямованих на розсекречення матеріалів, які стали підставою для проведення НСРД, під час досудового розслідування не вчиняв. Натомість такі матеріали були відкриті стороні захисту лише 06.06.2018 року, тобто більш ніж через 18 місяців після закінчення досудового розслідування.

За таких обставин, суд першої інстанції не міг посилатися у вироку як на докази винуватості вини ОСОБА_8 на протокол про результати здійснення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №59/77/671цт від 20.04.2016 року, протокол про результати здійснення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №59/77/675цт від 21.04.2016 року та на протокол про результати проведення НСРД №57/27/991т від 30.04.2016 року. У зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної частини посилання суду на зазначені протоколи.

Разом з тим, виключення даних протоколів з доказової бази не впливає на беззаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 . Інформація, що містилась у цих протоколах, з огляду на відсутність інших порушень, не може вплинути на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 в цій справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на докази винуватості ОСОБА_8 на:

протокол про результати здійснення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №59/77/671цт від 20.04.2016 року;

протокол про результати здійснення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №59/77/675цт від 21.04.2016 року;

протокол про результати проведення НСРД №57/27/991т від 30.04.2016 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4