Справа № 520/4383/19
Провадження № 1-кп/947/708/20
УХВАЛА
про продовження запобідного заходу

17.04.2020 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000394 від 30.01.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше судимого:

-28.07.1986 Київським районним судом м.Харкова за ст.ст.206 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, данні про звільнення відсутні;

-20.03.1991 Московським районним судом м.Харкова за ст.ст.140 ч.3, 17, 140 ч.3, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, згідно до ст.43 КК України приєднано покарання за попереднім вироком, остаточно до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 19.04.1997 по відбуттю строку покарання;

-03.11.1997 Київським районним судом м.Харкова за ст.140 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 03.03.2001 по відбуттю строку покарання;

-12.06.2001 Жзержинським районним судом м.Харкова за ст.140 ч.3, ст.17 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

-29.01.2002 Київським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.3, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнився 15.09.2005 по відбуттю строку покарання;

-17.08.2010 Нахимовським районним судом м.Севастополя за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнився 21.03.2012 по відбуттю строку покарання;

-28.02.2013 Ленинським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-09.08.2013 Жовтневим районним судом м.Харкова за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 29.01.2016 по відбуттю строку покарання;

-26.12.2018 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, звільнився 26.12.2018 по відбуттю строку покарання;

-29.01.2019 Шевченківським районним судом м.Львова за ст.162 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки той, маючи судимість за умисні злочини, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку нового умисного тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити новий злочин. Більш того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за інші умисні тяжкі злочини.

Захисник заперечив проти продовження строку тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки діям обвинуваченого дана невірна кримінальна кваліфікація, обвинувачений може жити в будинку для безхатьків.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, доказів його провини немає.

Прокурор заперечила проти зміни запобіжного заходу оскільки інший вид запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого і запобіганню наявним ризикам.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з наступного.
Відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено та з обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 зібрані певні докази у вчиненні ним в період іспитового строку нового умисного тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які досліджуються судом.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:

може здійснити дії на спробу переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не виправдав наданої судом довіри і обвинувачується у вчиненні нового умисного тяжкого злочину в період іспитового строку, не має офіційного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання в Одесі та Одеській області;

може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки оспорює обвинувачення;

може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він неодноразово судимий за умисні злочини, має непогашену та не зняту судимість.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, окрім застави, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Доронін проти України».
Крім того, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених обставин підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 днів, а саме до 16.06.2020. Ухвала втрачає силу о 15.00 год. 16.06.2020.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30000 (Тридцять тисяч) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Строком на два місяця з дня звільнення з під варти:

1) прибути до суду на виклик;

2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця мешкання, роботи або навчання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за згодою заставодавця.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо обвинуваченого відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може буди оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1