Номер провадження: 11-сс/813/685/20
Номер справи місцевого суду: 509/1316/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2020 р. про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000424 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000424 від 13.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України, накладено арешт на майно, перелічене в ухвалі суду та передане на відповідальне зберігання ОСОБА_10 .

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов цього висновку з тих підстав, що вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та являються речовим доказом у справі.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_6 просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону, з наступних підстав:
- арештоване обладнання та устаткування не є предметом інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КПК України;
- обладнання та вилучене майно не є доказом в розумінні ст. 98 КПК України, а посилання в оскаржуваній ухвалі на цей факт є формальним;
- арештоване майно повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_10 зацікавленій особі;
- під час постановлення оскаржуваної ухвали підозра не пред`явлена, слідчі дії не проводились;
- судом не було з`ясовано, що зазначені в клопотанні речі не містять сліди злочину;
- арешт майна був здійснений без достатньої правової підстави.
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставиться питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2020 р.
В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_9 не з`явився, направив до суду заяву №ЕП6065/20 від 05.05.2020 року, якою просив розгляд справи проводити за його відсутністю, при цьому заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2020 р. про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000424 ОСОБА_6 порушений не був, оскільки з апеляційною скаргою ОСОБА_6 звернувся 24.04.2020 року, після отримання представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 копії повного тексту судового рішення 23.04.2020 року.
З огляду на те, що ухвала слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2020 року була постановлена за відсутністю власника майна ОСОБА_6 , інших доказів отримання копії повного тексту оскаржуваної ухвали суду матеріали кримінальної справи не містять, тому поновлювати строк на апеляційне оскарження необхідності немає.
Заслухавши суддю-доповідача,власника майна ОСОБА_6 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що 13.03.2020 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено складське приміщення, де гр. ОСОБА_6 умисно виготовляв та вводив в обіг небезпечну продукцію, а саме макаронні вироби, що не відповідають встановленим вимогам та нормам. (ЄО№4511 від 13.03.2020 року)

20.03.2020 року в ході проведення санкціонованого огляду складського приміщення, за участю спеціалістів Головного управління Держпродспожив служби в Одеській області, згідно ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1225/20 від 17.03.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено :

1) апарат для виготовлення макаронних виробів «»ПВМ-270 А;

2) комплект обладнання для фасування та пакування сипучих продуктів «ГАММА-А», ТОВ «Ело Пак» м. Київ, заводський номер «23»;

3) дев`ять рулонів з етикетками для фасування рисової крупи, з надписом «Крупа рисова шліфована довгозерниста», ГОСТ 629293. Виробник: ПП ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_1 ;

4) дванадцять рулонів з етикетками для фасування горохової крупи з надписом «Пан Вакула», горох шліфований, колотий, ґатунок перший, ГОСТ620168, виробник: Україна, ПП «Акатов Ф.Ф.» номер свідоцтва про реєстрацію: АДРЕСА_2 ;

5) тринадцять рулонів з етикетками для фасування макаронних виробів з надписом «Макаронні вироби», сорт вищий група В, ГОСТ 87592; виробник: ПП ОСОБА_12 номер свідоцтва про реєстрацію:869152; Україна, Полтавська область, Котелівський район, с. Мала Рублівка;

6) два рулони з етикетками для фасування рисової крупи з надписом «Рис Жасмін», виробник: ОСОБА_11 , номер свідоцтва про реєстрацію: АДРЕСА_3 .

7) десять рулонів з етикетками для фасування цукру, з надписом «Цукор пісок» ДСТУ -231693, ТОВ НВП «Сан-Про», 67811, Одеська область, Овідіопольський район, с. Йосипівка, вул. Леніна, 2 «Б».

8) два кілограми макаронних виробів, які поміщено до полімерного пакету;

9) два кілограми горохової крупи, яку поміщено до полімерного пакету.

При цьому зазначено, що 20.03.2020 року вищевказані предмети залученні до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Однак, матеріали, долучені до клопотання слідчого не містять рішення слідчого, прийнятого відносно вилученого майна, яке він вважає таким, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України у відповідності до вимог ст. 110 КПК України, а саме постанови слідчого про визнання такого майна саме у якості речового доказу.

Крім того, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити вказані відомості, оскільки матеріали, які надійшли до суду, неможливо прочитати (а.п. 5-24).

Також, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000424 від 13.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України, взагалі не містить підпису прокурора (а.п.2-4).

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Законом передбачено два порядки розгляду слідчим суддею, судом клопотання про арешт майна. Перший полягає у тому, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом за участі слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Другий порядок полягає у розгляді клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Така необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри вважати, що в разі повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна про наміри накласти арешт на їхнє майно, вони можуть його сховати, знищити, пошкодити тощо.

З огляду на обставини справи, а також, враховуючи, що арештоване майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , як і було зазначено в клопотанні слідчого, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді клопотання про арешт майна суд повинен був розглядати за участі власника майна - ОСОБА_6 .

Втім, матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо сповіщення власника майна ОСОБА_6 або його представника про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Всупереч наведеної норми законодавства ухвала суду не містить мотивів, з яких слідчий суддя дійшов висновку щодо задоволення клопотання про арешт майна у зазначеному кримінальному провадженні, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо клопотання по суті.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні.

Задовольняючи апеляційну скаргу захисника частково, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого ОСОБА_8 слідчим суддею були допущені перелічені вище істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту їх отримання.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2020 р. про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000424 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, перелік якого міститься в мотивувальній частині зазначеної ухвали повернути прокурору процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4