КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

11 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0002356 від 08.07.2016 року щодо обвинувачених:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дебальцеве Донецької області, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; несудимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Дебальцеве Донецької області, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; судимого 29.12.2005 року вироком Дебальцевського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 152 КК України на п`ять років позбавлення волі, який змінений ухвалою Верховного Суду від 22.06.2006 року на підставі ст. 69 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, звільнений 04.12.2009 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

продовжений строк тримання під вартою до 20 червня 2020 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Дегтярівська,13).

Як визнав установленим в ухвалі суддя суду першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 23.04.2020 року, одночасно в судовому засіданні встановлено, що з урахуванням даних про особу обвинувачених в порядку ст. 178 КПК України в даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених їх в подальшому належить утримувати під вартою.

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких:

- обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року скасувати, розглянути доцільність подальшого тримання його під вартою і змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби;

- обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року скасувати та постановити вмотивоване та обґрунтоване рішення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що суддя зазначаючи про існування ризику вчинення іншого злочину порушила презумпцію невинуватості. Крім того, він всупереч твердженням суду має міцні соціальні зв`язки, зокрема матір, яка має постійне місце проживання у м. Ірпінь Київської області і надала згоду на його проживання в даному місці.

Обвинувачений ОСОБА_6 в мотивування поданої апеляційної скарги зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, невмотивованими та необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що застосований до нього запобіжний захід не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила рішення місцевого суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002356 від 08.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на шістдесят днів до 20.06.2020 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можливо виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованого ризику, що останні можуть вчинити нові злочини, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачені, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи обвинувачених про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинувачених в їх сукупності, зокрема наявність судимостей, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , які на його думку не враховані суддею під час розгляду клопотання прокурора,не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновки суду про те, що він може вчинити інший злочин.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачені просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи та твердження обвинувачених, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України до 20 червня 2020 року включно, залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 а й л о Т. М. Ю д е н к о