ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/155/20 Справа № 705/3635/19 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції з Старобабанівською ВК № 92: засудженого ОСОБА_7 ,
представника колоніїОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання , -

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що на даний час у нього діючих стягнень немає, незадовільний стан здоров`я, він має інвалідність та велику кількість невиліковних хвороб. За наслідками розгляду питання про його умовно-дострокове звільнення комісією СВК-92 йому було відмовлено, з чим він не погоджується, тому звернувся з даним клопотанням до суду.
01.10.2019 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні вказаного клопотання посилаючись на те, що загальна характеристика ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчить про те, що він став на шлях виправлення і перевиховання та довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив переглянути, взяти до уваги обставини, викладені в апеляційній скарзі, і прийняти об`єктивне та законне рішення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час відбування покарання у виправній колонії в нього не було жодного стягнення, оскільки про такі йому ніхто не повідомляв, та він про них не розписувався. Вважає, що стягнення, на які посилається місцевий суд, мають бути погашені, так як вони вчинені минулого року. Зазначає, що місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, яка полягає в тому, що не було в достатній мірі враховано стан його здоров`я (інвалід ІІІ групи, ВІЛ інфікований ІV стадія, приймає АРВ-терапію по життєво, має гепатит «С» у стані розпаду, знаходиться на туберкульозному відділенні), те, що заборгованість за вироком погашена та позитивні характеристики. Вказує, що своєю поведінкою довів виправлення і підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити , думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого; думку представника Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_8 , який у вирішенні апеляційної скарги поклався на думку суду;вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року - умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті колективу і сумлінне ставлення до громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, праці, визнання вини у вчиненому злочині тощо.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Під час утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався негативно, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.

В Старобабанівській виправній колонії № 92 відбуває покарання з 26.03.2018 і за весь період відбування покарання характеризується негативно, 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, 4 стягнення не погашені. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при- ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У відношенні до представників адміністрації колонії не ввічливий, виконує їх законні вимоги під контролем. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує не завжди. У вчиненому не розкаюється. Має заборгованість за вироком суду в розмірі 2966,01 грн..

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, умовно-достроково та на підставі ЗУ «Про амністію», однак на шлях виправлення не став і знову був засуджений за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
Наведене дає підстави вважати, що поведінку засудженого ОСОБА_7 в період відбування покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92 не можна назвати вцілому сумлінною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з доводами засудженого ОСОБА_7 про те, що він поведінкою і ставленням до скоєного довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки це спростовується наведеними вище фактичними даними.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на незадовільний стан здоров`я, як на одну з підстав його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, не підтверджені матеріалами провадження.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може відбувати покарання у виді позбавлення волі і таких даних суду не надано, також відсутні і дані про погашення заборгованості за даним вироком.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання має 1 заохочення, яке отримано 06.10.2019, тобто вже після постановлення оскаржуваної ухвали.
Колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яка є законною та обґрунтованою, як просив апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :