Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________30.01.2020
Справа № 490/391/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2020 року місто Миколаїв

Центральнийрайонний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, без місця реєстрації та постійного місця проживання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженецяс. Шевченко, м. Красноармійськ, Донецької області,українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, інвалід ІІІ групи, працюючого робітником в ТОВ Рітейл-Д, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 310КК України, -
Прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на тяжкість злочину у скоєнні якого обвинувачуються та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, злочин вчинено умисно з корисливих мотивів. Ризики на даний час не зменшилися, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою. Запобігти вказаним ризикам не можливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку, прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступних висновків по заявленному клопотаню.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального райнного суду м. Миколаєва від 26.12.2019 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.01.2020 року. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13.01.2020 року.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливості переховування від суду , незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення
Так, судом при вирішенні питання щодо продовження строків обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченого, ступінь їх тяжкості, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинувачуваному у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованого правопорушення.
Крім того, суд враховує підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинувачуваному кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливість переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також вчиняти спроби незаконного впливу на свідків та потерпілого. Станом на теперішній час обставини, враховані судом при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою раніше, не зникли. Відповідно, вказані вище ризики не зменшилися.
Разом із тим, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні"Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою строком до 20.03.2020 року, включно.
На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 370, 372 КПК України, суд,
Клопотання захисника ОСОБА_8 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - залишити без задоволення.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 20.03.2020 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1