Справа № 461/2572/20
Провадження № 1-кс/461/2284/20
УХВАЛА
Іменем України

13.04.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20.03.2020 року на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вищевказаною ухвалою від 20.03.2020 року накладено арешт на вказаний автомобіль, який у кримінальному провадженні №0000211 від 19.03.2020 року визнано речовим доказом. Стверджує, що автомобіль на праві власності належить ОСОБА_4 . Зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні проведено необхідні експертизи та інші слідчі дії з вказаним транспортним засобом. Просить клопотання задоволити.
Заявник у судове засідання не з`явився, однак у клопотання просив суд розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримує, просить таке задоволити.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання необхідно задоволити частково, з наступних підстав.
Відповідно до приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Згідно ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про чає та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Старшим слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 від 19.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20.03.2020 року накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З вказаної ухвали також вбачається, що вищевказаний автомобіль у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_4 .
Окрім того, санкція ч.2 ст.286 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації.

Оскільки власником автомобіля є ОСОБА_4 , експертизу вказаного автомобіля проведено, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про скасування арешту, накладеного на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , задоволити частково та зобов`язати слідчого повернути даний транспортний засіб ОСОБА_4 на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження з правом користування. В частині клопотання щодо скасування арешту на майно слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки на даній стадії досудового розслідування достатнім для захисту прав та інтересів ОСОБА_4 буде повернення вказаного майна на відповідальне зберігання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно задоволити частково.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000211 повернути ОСОБА_4 , автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження з правом користування вказаним транспортним засобом.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6