Єдиний унікальний номер судової справи 678/348/20
Номер провадження №1-кс-678-83/20

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року смт. Летичів

Слідчий суддя Летичівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 08 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2020 року до суду на підставі ст.ст. 159, 161, 162, ч. 6 ст. 163 КПК України надійшло клопотання слідчого згідно якого в ході розслідування кримінального провадження № 000223 від 19 серпня 2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, встановлено, що вихователі дитячого будинку сімейного типу, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також інші службові особи, які зобов`язані створити безпечні умови щодо охорони життя і здоров`я неповнолітніх, неналежно виконували свої службові обов`язки щодо охорони здоров`я неповнолітніх вказаного дитячого будинку сімейного типу, що призвело до спричинення істотної шкоди їх здоров`ю.
08 квітня 2020 року по даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 137 КК України і розпочато досудове розслідування.
Слідчий вказав, що у провадженні СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області перебували матеріали кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року по підозрі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України, обвинувальний акт по якому 31 січня 2020 року направлено до суду та самі матеріали провадження знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований по АДРЕСА_2 .
Вказане кримінальне провадження стосуються одних і тих самих подій, за якими проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з цим, відомості, які містяться у них та документи, можуть мати важливе значення для повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, тому в органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України.
Інформація, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року по підозрі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України, яке перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде використана в якості доказів у даному кримінальному проваджені, а іншим шляхом отримати таку інформацію не представляється можливим, тому слідчий просить задовольнити подане клопотання і надати тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження з можливістю виготовлення копій документів, що містяться у них.
Старший слідчий подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, таке підтримує.

Фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Ознайомившись з клопотанням, доданими матеріалами слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що згідно Витягу від 09 квітня 2020 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 внесені 08 квітня 2020 року із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 137 КК України. Вказано, що в ході розслідування кримінального провадження №000228 від 23 серпня 2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, встановлено, що вихователі дитячого будинку сімейного типу неналежно виконували свої службові обв`язки щодо охорони здоров`я неповнолітніх, що призвело до спричинення істотної шкоди їх здоров`ю.
Згідно ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено у ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У ч. 4 ст. 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
У відповідності до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
В силу п. 4, п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.
Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Як зазначено у ч. 1-3 ст. 15 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя. Ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку, передбаченому цим Кодексом, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-XII інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

У абз. 1 п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року №5-зп зазначено, що ч. 4 ст. 23 Закону України «Про інформацію» треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані).

У абз. 10 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Як зазначено у ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Таким чином, збір та обробка даних про фізичну особу без її згоди, навіть якщо це здійснюється у межах і для потреб кримінального судочинства, можуть здійснюватися виключно на законних підставах і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Аналізуючи наведені положення законодавства України слідчий суддя приходить до висновку, що запитувані слідчим документи (копії матеріалів кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року по підозрі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України) містять конфіденційну інформацію про їх особу та їх персональні дані.
Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У відповідності до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Вивчивши клопотання та додані матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий у клопотанні довів, що необхідні органу досудового розслідування речі і документи містять охоронювану законом таємницю, на даний час запитувані слідчим документизнаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий довів можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий суддя вважає, що надання слідчому тимчасового доступу до зазначеної інформації (матеріалів кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року по підозрі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України) носить характер втручання в особисте життя особи, з огляду на доступ до конфіденційної інформації про особу та її персональних даних.

Водночас, слідчим доведено, що таке втручання є співмірним із таким заходом забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів, а також є пропорційним меті, яку воно переслідує.

Враховуючи зазначене, для всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного розслідування кримінального провадження, встановлення особи (іб), причетної (их) до скоєння злочину, необхідне здійснення тимчасового доступу до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у документах, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 159-166, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000223 від 19 серпня 2019 року по підозрі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України, яке знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований по АДРЕСА_2 , з можливістю виготовлення копій документів, що містяться у них.

Виконання ухвали доручити:

т.в.о. заступника начальника - начальнику СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 ;

слідчому СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 ;

старшому слідчому СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 .

Строк дії ухвали 20 днів з дня її постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1