Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кп/490/421/2020 У Х В А Л А
12 лютого 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, який малолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого 15.05.2019р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3-х років обмеження волі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив повернути обвинувальний акт, з огляду на те що при укладанні угоди прокурором помилково була зазначна не вірна кваліфікація. Це повьязане з вартістю майна, у викрадені якого ОСОБА_4 обвинувачується. Строки досудового розслідування дозволяють ще провести додаткові експертизи в ході досудового розслідування та або підтвердити або спростувати суму збитків, що зазначив потерпілий та визначитися остаточно з кваліфікацією.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти повернення обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши угоду про визнання винуватості від 31.01.2020 року та обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про відсутність підстав для затвердження угоди та необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.
Так, положеннями ч. 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор, висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У ч. 2 примітки до ст. 185 КК України зазначено, що у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Положеннями ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 грн.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки завдана кримінальним правопорушенням майнова шкода потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 178 049,3 грн. на підставі частини 2 примітки до ст. 185 КК України, є значною шкодою, за такого вбачається, що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Водночас, усі вищезазначені недоліки щодо кваліфікації злочину стосуються і угоди про визнання винуватості від 31.01.2020 року. Таким чином вказана угода не відповідає вимогам ст. 472 КПК України та на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України у її затвердженні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 374-375 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1