ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6784/20
провадження № 1-кс/753/1604/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004276,-
УСТАНОВИВ
27.04.2020 адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004276.
В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2018 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта , яка на праві власності належить ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0004276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Під час ухвалення рішення про застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею визнано обґрунтованими доводи слідчого в тому, що посадовими особами ПАТ «Комерційний індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт» та ОСОБА_5 вчинено самоправні дії, з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, а саме щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, слідчим суддею вказано, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), яка належить ОСОБА_5 , на час розгляду клопотання є майном, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Тобто, підстави на які посилається слідчий у клопотанні є об`єктивними та достатніми задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування та застосуванні саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Однак, заявник вважає, що на даний час потреба в накладенні арешту відпала, а кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки підозру не пред`явлено жодній особі, а з моменту внесення відомостей про злочин вже сплило більше 18 місяців. Крім того зазначає, шо ОСОБА_5 є законним власником квартири на яку накладено арешт, а тому має всі правові підстави звертатися з вказаним клопотанням.
На підставі вище викладеного заявник просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2018 на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта , в межах кримінального провадження № 0004276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
В судове засідання заявник не з`явився просив розглянути клопотання за його відсутності та скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді.
Прокурор в судовому засідання проти клопотання заперечував мотивуючи тим, що майно на яке накладено арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні і вимагає відповідних заходів щодо його збереження. Відтак з метою запобігання відчуження об`єкта нерухомого майна або його зміні, з метою проведення об`єктивного досудового слідства, потреба в арешті вказаного майна не відпала.
Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
До Дарницького УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 про те, шо невстановлені особи самоправно, без будь-яких на те підстав зареєстрували право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є власністю останнього.
На підставі поданої заяви, Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004276 від 12.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
25.05.2018 слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження винесена постанова про визнання речовим доказом об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , з метою уникнення перепродажу або незаконного відчуження вказаної квартири іншим особам.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2018 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .
У якості правової підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт квартири зазначено, що постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 25.05.2018 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному, на час розгляду клопотання, у слідчого судді були достатні підстави для висновку, що майно, вказане у клопотанні слідчого, повинно бути арештовано за для забезпечення потреб досудового розслідування та з метою недопущення його відчуження.
При цьому, слідчим суддею встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям визначеним ст. 98 вказаного Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Отже, власник або володілець майна під час розгляду клопотання про скасування арешту майна повинен довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту клопотання вбачається, що на, думку його автора, в подальшому накладенні арешту на квартиру відпала потреба.
Проте, з такими доводами клопотання не можна погодитись.
Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування на даний час триває.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_5 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_5 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
Отже враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а ризик, що ОСОБА_5 може розпорядитися майном продовжує існувати, доводи клопотання про те, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає безпідставними.
На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 132, 170, 174, 309 Кримінального процесуального кодексу України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2018, в рамках кримінального провадження № 0004276.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1