Справа №579/247/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/121/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Кролевецького ВП ГВП ГУНП в Сумській області звернувся до Кролевецького районного суду Сумської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину за ч.1 ст.307 КК України та наявністю ризику того, що підозрюваний, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За матеріалами клопотання ОСОБА_7 підозрюється у тому, що на початку лютого 2020 року, при невстановлених обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб - таблетки «Метадон ЗН», які приніс до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 і в подальшому почав незаконно їх зберігати з метою збуту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу 10 лютого 2020 року у денний період доби, ОСОБА_7 перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно збув ОСОБА_8 за 400 гривень 4 таблетки «Метадон ЗН», дозування 0,25 г. та 1 таблетку «Метадон ЗН», дозування 0,1 г. який є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року клопотання слідчого було задоволено і обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Встановлено строк дії ухвали до 19-05 год. 09 квітня 2020 року. Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 126120 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем його проживання. За змістом доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_7 про те, що він перебуває на програмі замісної підтримувальної терапії, як наркозалежна особа і таблетки «Метадон ЗН» вживає за призначенням лікаря, тому всі вилучені у нього вдома під час обшуку таблетки були придбані за рецептами. Крім того, підозрюваний пояснював суду, що і в подальшому співпрацюватиме зі слідством та братиме участь у всіх процесуальних діях.

Також апелянт вважає, що суддя дійшов необґрунтованого висновку про наявність усіх ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, зокрема, що слідчим не доведено жодним належним доказом наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 пояснив, що зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він не знайомий, не зможе на них вплинути, оскільки ОСОБА_8 є агентом поліції, а пояснення інших свідків не стосуються пред`явленої підозри. Не знайшов свого і підтвердження і ризик за п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і слідчим не надано доказів на підтвердження того, що він здійснює злочинну діяльність та припущенням слідчого є те, що злочини він може скоювати у зв`язку з тим, що є наркозалежною особою.

Захисник ОСОБА_6 посилається й на те, що ОСОБА_7 проживає разом із своєю сім`єю, позитивно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, раніше у поле зору правоохоронних органів не потрапляв. Крім того, підозрюваний пояснював, що доглядає за хворою матір`ю-пенсіонеркою, яка через захворювання ніг на вулицю не виходить і крім нього, їй нікому принести ліки та продукти харчування.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, їх явка не є обов`язковою, колегія суддів вважає необхідним провести апеляційний розгляд без участі учасників судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч.4 ст.107 та ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

З матеріалів, доданих до клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що Кролевецьким ВП ГВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 09 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину за ч.1 ст.307 КК України (а.м.п. 5).

11 лютого 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину (а.м.п. 18).

Обставини щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 КК України слідчим суддею були встановлені протоколом обшуку, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами огляду грошових коштів, огляду покупця та вручення грошових коштів, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на виконання вимог ст.ст.177,178,183,194,196,197 КПК України, розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на законних підставах дійшов до висновку про доведеність слідчим обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а також з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів провадження, в ході розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінюючи в сукупності обставини провадження та виконуючи вимоги ст.183 КПК України, урахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, дійшов обґрунтованого висновку, що мають місце передбачені ст.177 КПК України ризики того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх первинних показів на користь підозрюваного, продовжити вчиняти дане кримінальне правопорушення, оскільки він є наркозалежною особою, перебуває на програмі замісної терапії у декількох медичних закладах, а тому більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, зокрема його молодий вік та репутацію, який підтвердив, що з метою отримання метадону став на облік в п`яти медичних закладах, на підставі чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що збут наркотичних засобів є джерелом доходу підозрюваного. За таких обставин, колегія суддів погоджується з необхідністю застосування до даного підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу.

Також суд першої інстанції відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України вмотивовано, з урахуванням наявних підстав та обставин у кримінальному провадженні, визначив щодо ОСОБА_7 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 126120 грн.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Що стосується доводів апелянта про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим існує необхідність надавати матеріальну допомогу хворій матері, як підстави для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів зазначає, що ці обставини існували і до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, однак не виступили стримуючим його неправомірних дії фактором.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що підозрюваний не знайомий зі свідками і їх пояснення не стосуються пред`явленої підозри, оскільки на даному етапі провадження не вирішується питання належності цих доказів, а запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не унеможливить встановлення ОСОБА_7 місць проживання свідків та відповідно не унеможливить вплив на них.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4