КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000315, задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на: купюри номіналом 100, 50, 5, 2 та 1 доларів США в наступній кількості та серійними номерами:
- 819 (вісімсот дев`ятнадцять) купюр номіналом сто доларів США
- 1 (одну) купюру номіналом п`ятдесят доларів США
- 8 (вісім) купюр номіналом п`ять доларів США
- 2 (дві) купюри номіналом два долари США
- 6 (шість) купюр номіналом один долар США, які було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 .

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя, враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та положення ст.ст. 167, 170, 171 КПК України, а саме відповідність майна критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України, яке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, вважав за необхідне накласти арешт на вищезазначене майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 10 квітня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна- грошових коштів в сумі 82000 доларів США відмовити.

Як зазначає апелянт, слідчий суддя не врахував у кого саме були вилучені кошти і яке відношення до них має ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 стверджує, що вказане майно не має відношення до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000315, тобто відсутні підстави вважати, що вказане майно містить ознаки речових доказів та як наслідок співвідносяться з предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, з чого вбачається, що дана версія органу досудового розслідування належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, та неодноразово подавав клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, що дає апеляційному суду підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000315 за фактом незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах, вчиненого організованою групою, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 313 КК України.
10 квітня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , яке належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 82000 доларів США, на які судом не було надано дозвіл, однак є достатньо підстав вважати, що вище вказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом і являються речовими доказами
12 квітня 2019 року, із доповненнями від 29 липня 2019 року, прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про поновлення строків та накладення арешту на майно, а саме на: купюри номіналом 100, 50, 5, 2 та 1 доларів США в наступній кількості та серійними номерами:

- 819 (вісімсот дев`ятнадцять) купюр номіналом сто доларів США
- 1 (одну) купюру номіналом п`ятдесят доларів США
- 8 (вісім) купюр номіналом п`ять доларів США
- 2 (дві) купюри номіналом два долари США
- 6 (шість) купюр номіналом один долар США, які було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000315 та задоволено клопотання прокурора і накладено арешт на вказані грошові кошти, які було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 .
Що стосується поновлення слідчим суддею прокурору строку звернення до суду з клопотанням про накладення арешту, то як вбачається із матеріалів справи майно, на яке накладено арешт, є тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до абзацу другого.5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Майно було вилучено 10 квітня 2019 року під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.
З клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 12 квітня 2019 року, так як саме в цей день було здійснено реєстрацію матеріалів клопотання в Печерському районному суді м. Києва, і ця обставина підтверджується доповненнями до клопотання про поновлення строків та накладення арешту на майно від 29 липня 2019 року (а.с. 65-69).
Отже прокурором не було порушено передбачений ч.5 ст. 171 КПК України строк звернення з клопотанням про арешт майна і вирішення цього питання слідчим суддею було зайвим.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000315, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 від 12 квітня 2019 року правомірно визнане речовими доказами (а.с. 54-57).
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначені грошові кошти, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказані грошові кошти, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року, якою поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000315, задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на: купюри номіналом 100, 50, 5, 2 та 1 доларів США в наступній кількості та серійними номерами:
- 819 (вісімсот дев`ятнадцять) купюр номіналом сто доларів США
- 1 (одну) купюру номіналом п`ятдесят доларів США
- 8 (вісім) купюр номіналом п`ять доларів США
- 2 (дві) купюри номіналом два долари США
- 6 (шість) купюр номіналом один долар США, які було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/101/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1