Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1806/19
Провадження 1-кп/945/154/20
ВИРОК
Іменем України

06 березня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
цивільного позивача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000421, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красне Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 05.08.2019 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю автодороги «Миколаїв-Камянка-Очаків» у Миколаївському районі Миколаївської області, яка на даній ділянці дороги має по одній смузі у кожному напрямку, з боку м.Очакова Миколаївської області у напрямку м.Миколаєва, зі швидкістю приблизно 90 км/годину. Рухаючись у вищевказаних умовах та під`їжджаючи до повороту на м.Миколаїв, водій ОСОБА_4 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, а саме - не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, при цьому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по зустрічній смузі руху (смузі свого руху) в напрямку м.Миколаїв. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесне пошкодження у вигляді осколкового перелому середньої треті діафіза правої малогомілкової кістки, яке могло утворитися в умовах ДТП, при знаходженні в салоні автомобіля, при зіткненні двох автотранспортних засобів та згідно висновку судово-медичного експерта №665 від 12.09.2019 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 11.3, які згідно висновку-автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП № 19-1006 від 19.09.2019 року з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. В умовах події водій автомобіля NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав би технічну можливість належним виконанням вимог пунктів 11.3, 10.1 ПДР, виключити виїзд на зустрічну смугу, тим самим зіткненню з автомобілем ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 05.08.2019 року, керуючи автомобілем марки NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з боку м.Очакова Миколаївської області у напрямку м.Миколаєва. Швидкість руху автомобіля була приблизно 90 км/годину. Під`їжджаючи до повороту на м.Миколаїв, він виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1103, який рухався по зустрічній смузі руху в напрямку м.Миколаїв. Згодом, йому стало відомо, що водієм автомобілю ЗАЗ 1103 є ОСОБА_6 . Також разом з останнім в автомобілі ЗАЗ 1103 перебувала його дружина ОСОБА_8 .

Позиція потерпілого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав такі покази. Так, 05.08.2019 року, близько 13 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , він рухався в м.Миколаїв. Разом із ним автомобілі перебувала його дружина ОСОБА_8 . В районі повороту з м.Очаків на м.Миколаїв, раптово, у смугу його руху виїхав автомобіль NISSAN PRIMASTАR та відбулося зіткнення. Згодом, він дізнався, що водієм іншого автомобіля був ОСОБА_4 . Після дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений навіть не підійшов до них, не надав допомоги та не викликав швидку. Жодної матеріальної допомоги ОСОБА_10 також не надав.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 .
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
В ході розгляду справи судом встановлено, що обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання ОСОБА_4 .
Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак вчинив злочин середньої тяжкості.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який офіційно не працює, раніше не судимий, стан його здоров`я, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його соціально - психологічні риси, який офіційно одружений, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Змістом п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті визначено, що у кожному випадку призначення покарання за частиною 1 статті 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду, спосіб і обстановка вчинення необережного злочину свідчать, що ОСОБА_4 не є особою суспільно небезпечною. Неуважність та недбалість, на думку суду, привели обвинуваченого до скоєння необережного злочину середньої тяжкості.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, його наслідки для потерпілого, враховуючи щире каяття ОСОБА_4 та його активне сприяння розкриттю злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з можливістю призначення покарання у виді штрафу. Що стосується розміру штрафу, суд вважає, що мінімальний розмір штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України забезпечить мету покарання та є достатнім ля виправлення обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходить із загальних обставин правопорушення з урахуванням особистості обвинуваченого і вважає, що додаткове покарання не підлягає призначенню.
Приймаючи таке рішення, суд проявляє довіру до ОСОБА_4 , який хоча і допустив необережну помилку, яка призвела до наслідків пов`язаних із травмами середньої тяжкості, однак щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Ухвалення рішення щодо цивільних позовів.
У вказаному кримінальному провадженні заявлені цивільні позови:
1) ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні №0000421 від 05.08.2019 року у сумі 100000 грн 00 коп;
2) ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні №0000421 від 05.08.2019 року у сумі 50000 грн 00 коп.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд керується вимогами Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
Згідно з положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

1. Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, в зв`язку неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 . Спричинення тілесних ушкоджень, окрім висновку судово-медичної експертизи №665 від 12.09.2019 року, також підтверджується медичною документацією, яка досліджена в судовому засіданні, копіями чеків, квитанцій на оплату медикаментів та медичного лікування.
Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.
Так, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження внаслідок вчинення необережного злочину. Від отриманих тілесних ушкоджень останній вимушено на певний час змінив свій спосіб життя. ОСОБА_6 переніс фізичний біль, обумовлений спричиненими йому тілесними ушкодженнями, пережив емоційний стрес, у зв`язку із чим у нього виникала необхідність адаптуватися до нових дискомфортних умов існування життєдіяльності, а негативні наслідки вчинення злочину потягло за собою тривале нераціональне витрачення життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання та компенсацію.
Розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 суд встановлює у сумі 70000 грн 00 коп і таким чином позов про стягнення моральної шкоди задовольняє частково. Вказана сума моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_4 , з підстав, викладених вище у вироку суду і є достатньою та об`єктивною для компенсації страждань потерпілого. Заявлена потерпілим ОСОБА_6 сума моральної шкоди у розмірі 100000 грн, на думку суду, є занадто великою, яка не обґрунтована та об`єктивно не відповідає тяжкості наслідків. Окрім того, є очевидним, що мінімальна платоспроможність ОСОБА_4 , який офіційно не працює, свідчить про можливість виконання рішення суду в довгостроковій перспективі. Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 офіційно не працює.

2. Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 заподіяні легкі тілесні ушкодження. Спричинення тілесних ушкоджень, окрім висновку судово-медичної експертизи №769 від 12.09.2019 року, також підтверджується медичною документацією, яка досліджена в судовому засіданні, копіями чеків, квитанцій на оплату медикаментів та медичного лікування.
Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.
Так, ОСОБА_8 отримала легкі тілесні ушкодження внаслідок вчинення необережного злочину. Від отриманих тілесних ушкоджень вона перенесла фізичний біль, обумовлений спричиненими їй тілесними ушкодженнями, переживала емоційний стрес, у зв`язку із чим була вимушена адаптуватися до нових умов існування та життєдіяльності.
Розмір грошового стягнення моральної шкоди ОСОБА_8 суд встановлює у сумі 30000 грн 00 коп і таким чином позов останньої про стягнення моральної шкоди задовольняє частково. Вказана сума моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_4 , з підстав, викладених вище у вироку суду і є достатньою та об`єктивною для компенсації страждань ОСОБА_8 . Сума моральної шкоди у розмірі 50000 грн, яка була заявлена ОСОБА_8 , на думку суду, є занадто великою, яка не обґрунтована та об`єктивно не відповідає тяжкості наслідків. Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 офіційно не працює. Вказане свідчить про низьку платоспроможність останнього.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, яким керувався суд.

1.Речові докази.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є:
- автомобіль NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території Миколаївського районного відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Очаківська, 164, м.Миколаїв;
- автомобіль ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який
заходиться на території Миколаївського районного відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Очаківська, 164, м.Миколаїв.
Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

2. Питання щодо накладеного арешту на вилучені транспортні засоби.
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_11 від 09.08.2019 року накладено арешт на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 05.08.2019 року автомобіль NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_12 , шляхом заборони будь-кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Оскільки речовий доказ автомобіль марки NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не належить обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно на нього не може бути звернено стягнення та він не може бути забезпеченням цивільно-правових вимог потерпілого, суд вважає за необхідне скасувати арешт з вказаного транспортного засобу, повернувши його власнику.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_11 від 09.08.2019 року накладено арешт на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 05.08.2019 року автомобіль ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НІС № НОМЕР_6 належить ОСОБА_13 .
Суд вважає за необхідне скасувати арешт з транспортного засобу марки ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернувши його власнику.

3. Процесуальні витрати.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні є:
- витрати на проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 2355 грн 00 коп;
- витрати на проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 2041 грн 00 коп;
- витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 1884 грн 00 коп;
- витрати на проведення автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП у розмірі 1413 грн 00 коп.
Зазначені витрати які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

4. Запобіжний захід.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід, оскільки призначає остаточне покарання обвинуваченому у вигляді штрафу. Окрім того, особистість обвинуваченого також свідчить про відсутність необхідності у застосуванні будь-якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_9 ) моральну шкоду у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_10 ) моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 2355 грн 00 коп; витрати за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 2041 грн 00 коп; витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 1884 грн 00 коп; витрати за проведення автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП у розмірі 1413 грн 00 коп, а всього 7693 (сім тисяч шістсот дев`яносто три) грн 00 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_11 від 09.08.2019 року на автомобіль NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_12 скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_11 від 09.08.2019 року на автомобіль ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НІС № НОМЕР_6 належить ОСОБА_13 скасувати.

Речовий доказ автомобіль марки NISSAN PRIMASTАR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території Миколаївського районного відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Очаківська, 164, м.Миколаїв повернути власнику.

Речовий доказ автомобіль марки ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який
заходиться на території Миколаївського районного відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Очаківська, 164, м.Миколаїв повернути власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

06.03.2020