Справа № 438/672/20
Провадження № 1-кс/438/172/2020
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу
18 червня 2020 року слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2020 року за № 0000028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , згідно із ст. 89 КК України раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000028 встановлено, що ОСОБА_5 в період з 15.11.2019 по 13.01.2020, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом розбиття цегляної стіни проник у приміщення гаражу № НОМЕР_1 гаражного товариства «Двигун», розташованого за адресою: Львівська область, м. Борислав, вул. Гуцульська 9, належного ОСОБА_8 , звідки таємно викрав чотири колеса із сталевими дисками автомобіля «Doge Ram 1500» вартістю 3700 гривень кожне, блок керування автомобілем із маркуванням «Р05026034АВА» автомобіля «Doge Ram 1500» вартістю 3200 гривень, належному потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав йому майнову шкоду на загальну суму 18000 гривень.

У цей же час ОСОБА_5 з вказаного гаражу таємно викрав буржуйку ручної роботи вартістю 600 гривень, прес для видавлювання соку вартістю 400 гривен, калорифер ручної роботи вартістю 500 гривень та електромотор потужністю 12 кВт вартістю 600 гривень, належні потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав майнову шкоду на загальну суму 3100 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_5 в період з 01.02.2020 по 12 год 00 хв 14.02.2020, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом віджиму металопластикового вікна проник у приміщення квартири АДРЕСА_3 , належній ОСОБА_10 , звідки повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «ТЕХЕТ» вартістю 500 гривень, аналоговий фотоапарат марки «Kodak» вартістю 200 гривень, електричну м`ясорубку марки «Delfa» модель «DMG-2130» вартістю 600 гривень, праска марки «Braun» модель «SI-6560» вартістю 500 гривень, наручний механічний годинник вартістю 300 гривень, срібний ланцюжок вагою 4 грами вартістю 56 гривень та срібний хрестик вагою 2 грами вартістю 28 гривень, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 2184 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_5 з вищевказаної квартири таємно викрав велосипед марки «Conway» жовто-синього кольору вартістю 1200 гривень, належний потерпілій ОСОБА_11 , чим завдав майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з приникненням у інше приміщення та в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з приникненням до житла, вчиненому повторно. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Слідчий обґрунтовує взяття під варту наявністю ризиків, визначених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; оскільки не встановлено місцезнаходження всього викраденого у потерпілих майна, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, існує загроза, що підозрюваний може їх знищити, сховати чи спотворити; може незаконно впливати на потерпілих та свідків; може вчинити інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_12 подане клопотання підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що з 15.11.2019 по 13.01.2020 скоїв крадіжку з приміщення гаражу № НОМЕР_1 гаражного товариства «Двигун», що на вул. Гуцульській у м. Бориславі, а також в період з 01.02.2020 по 14.02.2020 скоїв крадіжку з квартири АДРЕСА_3 . Проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту заперечив, просить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проживає за адресою АДРЕСА_2 разом із своєю сім`єю: дружиною та двома дітьми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Підстави і порядок застосування запобіжних заходів регламентовані КПК України. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

СВ Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи з наявних у матеріалах клопотання даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення особи, та в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло особи, вчиненому повторно.

Під час розгляду клопотання встановлено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 згідно із ст. 89 КК України вважається раніше не судимий. Проте ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, зокрема, був засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 29.10.2014 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим терміном 2 роки. На цей час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нових злочинів проти власності, що за ступенем тяжкості є тяжкими злочинами. Наведене характеризує підозрюваного як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та підтверджує наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, - вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.

Крім цього, під час розгляду клопотання встановлено ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування не відшукано всього викраденого у потерпілих майна.
При цьому, прокурор не довів обставини, що свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не були підтверджені жодними доказами.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя враховує також положення п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно з погляду суворості можливого судового рішення. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі.
Крім цього, посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на показання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні (ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), не були підтверджені жодними доказами.
Слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не довів обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, не довів необхідність застосування найсуворішого та виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
Слідчий суддя також враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, даних про його особу, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що підозрюваний одружений та проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, - приходжу до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, якийзазначений у клопотанні, зокрема, домашнього арешту у певний період доби зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.5 та п.2 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, доведеності прокурором обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 більш м`якогозапобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, зокрема, домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, в період з 20 год 00 хв до 07 год 00 хв, зобов`язавши підозрюваногоприбувати за кожною вимогою до слідчого СВ Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, до 16 серпня 2020 року включно, заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , в період з 20 год.00 хв. до 07 год.00 хв. наступної доби та зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що невиконання покладених на нього обов`язків може мати наслідком застосування грошового стягнення, порушення умов домашнього арешту може мати наслідком застосування більш суворого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скерувати на виконання до Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, а якщо справа буде передана до суду, - на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений і оголошений о 12 годині 00 хвилин 13 липня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1