МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/271/20 Головуюча в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000291 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в Державній установі Арбузинська Виправна колонія №83,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2019 року змінити в частині призначення покарання, пом`якшивши його.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 3 липня 2009 року, з покаранням, призначеним за оскаржуваним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - не обрано.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. витрат на залучення експертів для проведення експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), фактичних обставин справи, встановлених судом, та кваліфікації своїх дій, вважає призначене покарання за вироком суду першої інстанції занадто суворим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 19 червня 2018 року, близько 5 год. 48 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на волейбольному майданчику Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: вул. Володимирська, 1 в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, реалізуючи умисел, направлений на придбання особливо небезпечного наркотичного засобу для власного вживання, без мети збуту, придбав у невстановленої особи, відомості відносно якої внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс масою 29,383 г., піднявши його із землі, та який зберігав при собі, помістивши під одяг, з метою власного вживання, без мети збуту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи та кваліфікація за частиною 1 статті 309 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), апеляційним судом не перевірялись.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 фактично порушує питання про недотримання судом першої інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як слідує з положень статті 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вказаних норм суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за особливо тяжкі злочини, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб.

При цьому, визначаючи найсуворіший вид з числа передбачених за інкриміноване кримінальне правопорушення, суд не мотивував рішення щодо неможливості застосування менш суворого виду покарання, які визначені санкцією частини 1 статті 309 КК України.

Суд першої інстанції не в повному обсязі врахував відношення обвинуваченого до вчинення злочину та даних про його особу.

Зокрема, його повне визнання вини, добровільне висловлення щодо вчиненого, дачі показань, висвітлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, розмір вилученого у нього наркотичного засобу, а також те, що він вперше притягувався до кримінальної відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів.

За такого, суд апеляційної інстанції вважає, що призначивши ОСОБА_6 покарання за частиною 1 статті 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, суд першої інстанції хоч і не вийшов за межі санкції вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром це покарання є явно не справедливим через свою суворість.

Враховуючи наведене, на підставі частини 2 статті 409 КПК України, суд апеляційної інстанції, приходить до переконання про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, до обмеження волі у мінімальному розмірі визначеному частиною 1 статті 309 КК України, а від так, і про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та зміну вироку суду першої інстанції.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 414, 419, 424, 426, 532 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 призначене покарання за частиною 1 статті 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 3 липня 2009 року, з покаранням, призначеним за оскаржуваним вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: