Єдиний унікальний № 946/1009/20
Провадження № 1-кп/946/373/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

27 квітня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002566, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого за наймем, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

16.12.2005 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК), до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 12.05.2009 р. за відбуттям строку покарання;

28.04.2014 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст.69 КК, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень (судимість погашена),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .

Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.22 грудня 2019 року близько 15:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе «Крем-Брюле», яке розташоване за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, пр. Миру, 26, у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, за допомогою складного ножа, наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини по задній пахвовій лінії зліва в проекції п`ятого міжреберного простору з пошкодженням міжреберних судин, нижньої частки лівої легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Формулювання статті (частини статті) КК, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 121. Умисне тяжке тілесне ушкодження
1. Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя,
карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 22 грудня 2019 року приблизно о півдні він знаходився в кафе по просп. Миру в м. Ізмаїл Одеської області, та вживав алкогольні напої, з собою у нього був складний ніж, яким він нарізав закуску. Приблизно о 15:00 годині, коли він вже перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, між ним та потерпілим ОСОБА_6 відбулася словесна сварка, останній образив його, грубив і вони вийшли на вулицю. Спочатку вони розбиралися словесно, після чого ОСОБА_6 почав бити його по обличчю завдав два удари лівою та правою рукою. Від завданих ударів він тільки присів, але не падав. Відразу після завданих ударів він дістав ніж і завдав ним удар ОСОБА_6 в ліву частину, після чого пішов з місця злочину, однак дорогою одумався та повернувся, щоб залагодити конфлікт. Повернувшись, він викинув ніж, яким завдав удар, а також другий ніж, який був при ньому. Там вже знаходилися працівники поліції, яким він дав показання, не чинив опір. Більше подробиць він не пам`ятає, оскільки був п`яний.

На його думку, ОСОБА_6 не зупинився би на завданні йому тільки двох ударів. Від ударів ОСОБА_6 у нього залишилася гуля на лобі. Він повністю відшкодував шкоду потерпілому, оплатив тому лікування. Він жалкує про вчинене, однак не може повернути час назад.

6.Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що ножове поранення потерпілому ОСОБА_6 було завдане ним відразу після того, як ОСОБА_6 завдав йому удари по обличчю мають ознаки здійснення обвинуваченим ОСОБА_3 захисту. Разом з тим, сукупність досліджених судом доказів свідчить про відсутність в обвинуваченого стану необхідної оборони під час вчинення злочину.

7.Так, показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 містять відомості про те, що після завданого потерпілим ОСОБА_6 удару обвинуваченому та відповіддю останнього шляхом завдання ножового поранення мав місце проміжок часу, наявність якого свідчить про мотив розправитися з кривдником, а не про захист від нападу. Тому суд вважає спростованими показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині, що він завдав ножове поранення відразу після завдання йому ударів потерпілим.

8.Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що перед Новим роком в грудні 2019 року вдень, після обіду, вони разом з обвинуваченим ОСОБА_3 вживали алкогольні напої в магазині, який неофіційно називають «Стекляшка», розташованому на просп. Миру. Вони вдвох вийшли на вулицю, де між ними відбулася словесна суперечка. Приблизно через дві хвилини з початку суперечки він першим вдарив ОСОБА_3 правою рукою в голову у вухо. Обвинувачений не впав від цього удару, він трохи відійшов назад (на відстань приблизно одного метра) і у них далі продовжувалася суперечка, наскільки він пам`ятає, приблизно секунд десять, він більше не замахувався, а лише спілкувався з обвинуваченим, в руках у нього ніяких предметів не було. Потім він побачив, як ОСОБА_3 дістав ніж, а що відбувалося після цього він пам`ятає уривками. Пам`ятає як лікар, що був там, перекривав кров на його рані і викликав швидку, як його несли. Там ще були невідомі йому люди. Приїхала швидка, лікарі якої надавали йому медичну допомогу, після чого протягом семи днів він перебував у лікарні.

У нього немає претензій до обвинуваченого, матеріальна та моральна шкода йому відшкодована, він просить не карати обвинуваченого суворо.

9.Свідок ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснила, що восени чи взимку 2019 року, приблизно о 15:00 годині, вона була на роботі в кафе «Крем-брюле» на просп. Миру, 26, і через вікно бачила, що на вулиці відбувається сварка клієнти сусіднього закладу магазину, який називають « ОСОБА_10 », де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив: ОСОБА_3 та потерпілий сварилися вдвох, розмахували руками. Там були люди, які намагалися їх розняти, щоб ті не билися, однак ті продовжували. Хто кого вдарив першим вона не бачила, вони обидва замахувалися руками один на одного, це тривало приблизно сім хвилин. Також вона не бачила момент завдання удару ножем. Один з них вдарив іншого, після чого той, кого вдарили встав, продовжували з`ясовувати стосунки і обидва направилися в напрямку їхнього кафе, після чого вона побачила, що потерпілий лежить на літньому майданчику їхнього кафе, у того спереду в районі живота була кров, і вона зрозуміла, що того вдарив ножем ОСОБА_3 , який був поряд і в руках якого вона бачила ніж. Коли той йшов звідти, то викинув його. Вона повернулася в кафе і викликала охорону.

Між тим, як один з чоловіків вдарив іншого і моментом, коли потерпілий лежав закривавлений на майданчику кафе пройшов невеликий проміжок часу, протягом якого вона виходила з приміщення кафе на вулицю.

10.Свідок ОСОБА_9 під час судового розгляду пояснив, що в кінці грудня 2019 року близько 14:00 15:00 год. він проходив повз магазина «Стекляшка» по просп. Миру, та побачив як потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 сваряться. Він бачив, як потерпілий першим завдав удар обвинуваченому, і він почав їх рознімати. Крім нього, потерпілого та обвинуваченого рознімали і інші чоловіки. Після того, як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_3 він бачив, як останній дістав ніж з кишені та тримав його за спиною, тому він почав тримати ОСОБА_3 , щоб той не скористався ножем. Потерпілого тримали в цей момент інші. Через нетривалий час, близько через п`ять секунд, він побачив як потерпілий впав, але він відразу не зрозумів, що сталося, оскільки після цього він відвів ОСОБА_3 від того місця, подумав, що конфлікт вичерпано та пішов додому. Вже після цього він зрозумів, що ОСОБА_3 наніс удар ножем ОСОБА_6 .

11.Більше того, як показання обвинуваченого ОСОБА_3 , так і показання потерпілого ОСОБА_6 у сукупності з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 свідчать про те, що конфлікт між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 мав характер обопільної штовханини, продиктованої ініціативою обох учасників «з`ясувати стосунки» та довести свою правоту, що жодним чином не співвідноситься з можливістю виникнення стану необхідної оборони у того з учасників конфлікту, який за таких умов виявився менш спритнішим.

12.Так, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що вдень він йшов з роботи і побачив як потерпілий ОСОБА_6 з кимось сварився вони обидва розмахували руками, чи мало це наслідком удари він не бачив. Він розбороняв їх. Момент завдання ножового поранення потерпілому він не бачив. Вони штовхалися, після чого ОСОБА_6 закривавлений впав на землю, а обвинувачений ОСОБА_3 пішов. Він не бачив момент, коли ОСОБА_6 отримав ножове поранення. Також він не бачив ножа під час бійки, а побачив його на землі вже після бійки.

13.Згідно з даними рапортів інспектора чергового Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 22.12.2019 р., 22 грудня 2019 року о 15:09 годині надійшло повідомлення про те, що 22 грудня 2019 року о 15:08 годині за адресою: м.Ізмаїл, просп. Миру, буд. 26 біля закладу «Крем Брюле» 6 чоловік б`ються, у одного в руках предмет, схожий на ніж (а.п. 32). Також, о 15:37 годині надійшло повідомлення про те, що 22 грудня 2019 року о 15:34 годині до КНП Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльська міська центральна лікарня» госпіталізовано ОСОБА_6 з діагнозом: проникаюче ножове поранення плевральної порожнини (а.п. 31). Зазначені повідомлення стали підставою для внесення 22 грудня 2019 року відповідних відомостей до ЄРДР за №0002566 та початку досудового розслідування (а.п. 30).

14.Тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 було завдане на ділянці біля кав`ярні «Крем-брюле» за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, просп. Миру, 26, де під час огляду місця події були виявлені плями належної йому крові (згідно з даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 16 від 22.01.2020 р. (а.п. 58 61)), про що свідчать дані протоколу огляду місця події від 22.12.2019 р. (а.п. 33 39).

15.Крім того, під час проведення огляду місця події на відстані 50 метрів від кав`ярні «Крем-брюле» на перехресті вул. Клушина та просп. Миру виявлені два складних ножа, одним з яких було завдане колото-різане поранення потерпілому ОСОБА_6 , що встановлено даними висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 17 від 23.01.2019 р. шляхом дослідження колото-різаних ушкоджень на одязі ОСОБА_6 (а.п. 65 74).

16.Характер тілесного ушкодження, зазначеного у п. 1 вироку, завданого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , а також ступінь його тяжкості визначені висновком судово-медичної експертизи № 3 від 29.01.2020 р. Зокрема, експертизою встановлено, що ушкодження, завдані 22 грудня 2019 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та утворене плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа (а.п. 55 56).

17.Зазначені обставини повністю співвідноситься з даними висновку судово-медичної експертизи № 114 від 05.02.2020 р., якою встановлена належність крові на футболці потерпілого потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 62 64).

18.Про те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння останній сам визнав під час судового розгляду, та ці обставини також підтверджуються даними протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 56 від 22.12.2019 р., згідно з даними якого о 17:35 годині у ОСОБА_3 виявлено 1,93 ‰ алкоголю (а.п. 43).

19.Під час проведення слідчого експерименту, відповідно до даних протоколу від 21.01.2020 р. ОСОБА_3 не демонстрував та не показував про будь-які активні дії, які б вчинювалися відносно нього з боку потерпілого ОСОБА_6 безпосередньо перед спричиненням ним ножового поранення останньому, натомість ОСОБА_3 продемонстрував, яким чином він дістав з правої кишені штанів складний ніж, яким завдав один удар в область правої частини тулубу потерпілого (а.п. 44 54). Ці обставини непрямо, але підтверджують те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 не були обумовлені його прагненням захиститися від завдання потерпілим ОСОБА_6 ударів.

20.Крім того, на користь того, що безпосередньо перед нанесенням потерпілому ОСОБА_6 удару ножем обвинувачений ОСОБА_3 не зазнав нападу з боку потерпілого, тобто про відсутність обставин необхідної оборони свідчать також дані висновку судово-медичної експертизи № 405 від 26.12.2019 р., якою встановлена відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень після події злочину (а.п. 57).

21.Про відсутність обставин необхідної оборони, як правомірного застосування сили свідчить також посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , який після спричинення ножового поранення спочатку намагався зникнути з місця події та позбутися знаряддя вчинення злочину, що свідчить про усвідомлення ним ще в той момент неправомірності своїх дій.

22.У зв`язку з викладеним, суд критично оцінює посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_6 не зупинився би на завданні йому тільки двох ударів, оскільки досліджені докази свідчать про те, що безпосередньо перед завданням ОСОБА_3 удару ножем ОСОБА_6 останній ніякої загрози для нього не створював, тим паче, що їх обох на той час розбороняли присутні, і після того, як ОСОБА_6 наніс удари ОСОБА_3 пройшов певний проміжок часу. Усе це свідчить про те, що ОСОБА_3 не перебував у стані необхідної оборони, і застосував ніж з метою розправитися з потерпілим ОСОБА_6 у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин. Суд пов`язує показання ОСОБА_3 з обраною ним позицією захисту з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.

23.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, за відсутності стану необхідної оборони умисно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочину поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК.

Мотиви неврахування окремих доказів
24.Під час судового розгляду стороною обвинувачення надані суду також докази, які не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для нього.

25.Так, відповідно до висновків судово-медичної імунологічної експертизи № 105 від 05.02.2020 р. (а.п. 75 76), а також судово-медичної криміналістичної експертизи № 12 від 21.01.2020 р. на куртці ОСОБА_3 кров не виявлена (а.п. 77 81).

26.Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 9 віл 24.01.2020 р. кров не виявлена також і на ножі з написом «КАЗБЕК» (а.п. 85 87).

27.Згідно з даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 15 від 31.01.2020 р. (а.п. 82 84) на руків`ях ножів не виявлені також і потові виділення.

28.Відсутність слідів дійсно має значення для кримінального провадження. Однак, встановлення відсутності слідів має свою особливість на відміну від виявлення таких.

29.Так, наявність сліду точно вказує на наявність факту (обставини), а відсутність сліду не може безумовно свідчити про відсутність цього факту (обставини). Іншими словами, наявність слідів крові потерпілого ОСОБА_6 достовірно свідчить про те, що ці сліди утворилися від завданого йому ножового поранення.

30.Відсутність же слідів крові на речах обвинуваченого ОСОБА_3 та вилучених ножах навпаки, самі по собі не можуть виключати обставини завдання ножового поранення обвинуваченим ОСОБА_3 за допомогою одного з виявлених ножів.

31.Оцінюючи значення цих доказів, якими не виявлено слідів, суд виходить з того, що сукупність досліджених судом доказів дає змогу достовірно встановити, що тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 було завдане ножем обвинуваченим ОСОБА_3 . Тому, припущення, що зазначені докази можуть свідчити про протилежне, тобто про те, що ножове поранення було завдане не обвинуваченим ОСОБА_3 та не ножем, виявленим на місці події, перебуває поза межами розумного сумніву. За наявності достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_3 злочину, відсутність в аналізованих доказах будь-якої слідової інформації не може свідчити про непричетність обвинуваченого ОСОБА_3 до злочину. З аналізованих доказів випливає лише те, що при їх здобутті не вдалося виявити та зафіксувати сліди злочину, а не про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не вчиняв його.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
32.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди.

33.Водночас, суд вважає недоведеною наявність такої обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , як щире каяття, оскільки визнаючи, в цілому, обставини вчинення ним злочину, він щиро не покаявся та намагався надати своїм діям ознак необхідності захисту, що не співвідноситься з щирістю каяття.

34.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором, суд, діючи згідно ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, відносить лише вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що було зазначено в обвинувальному акті. В силу п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92, ст. 337 КПК суд позбавлений можливості встановлювати та враховувати інші обставини, які обтяжують покарання, що не були зазначені в обвинувальному акті, та що не доказувалися прокурором під час судового розгляду.

Мотиви призначення покарання
35.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

36.При цьому слід зазначити, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

37.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти здоров`я особи.

38.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
39.ОСОБА_3 дільничним офіцером поліції сектору превенції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області характеризується позитивно (а.п. 110).

40.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, оцінюються як високі. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, те, що він може становити високу небезпеку для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливо лише у винятковому порядку.

41.При оцінці особи обвинуваченого суд надає перевагу соціально-психологічній характеристиці відповідно до досудової доповіді, оскільки вона складена професійним представником органу пробації, з урахуванням широкого кола обставин, у тому числі і характеристики обвинуваченого з місця проживання, досудова доповідь є мотивованою та об`єктивною.

42.Обвинувачений ОСОБА_3 має одну незняту та непогашену судимість також за вчинення умисних тяжких злочинів, однин з яких поєднаний з насильством, за вчинення яких він відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, та знов вчинив умисний тяжкий злочин проти здоров`я особи, він також раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину середньої тяжкості, судимість за вчинення якого в силу ст. 89 КК погашена. Оскільки шкода, завдана злочином, відшкодована в повному обсязі, то реалізований захист майнових прав потерпілого від злочину. Але разом з цим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання слід вважати, що відшкодування потерпілому шкоди, а також наявність на утриманні у ОСОБА_3 малолітньої дитини не можуть применшувати відповідальність за вчинене, адже він є особою, яку неодноразово притягували до кримінальної відповідальності та має незняту та непогашену судимість за вчинення умисних тяжких злочинів.

43.Отже, з урахуванням даних про особу ОСОБА_3 , зокрема, його характеристики з місця проживання, соціально-психологічну характеристику відповідно до досудової доповіді, високого ризику вчинення ним повторного злочину, високого ризику його небезпеки для суспільства та окремих осіб, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має незняту та непогашену судимість за вчинення умисних тяжких злочинів, що також характеризує його особу, наявність у нього обставин, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ч. 1 ст. 121 КК, оскільки призначення менш суворого покарання не досягне мети його застосування. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав у винятковому порядку застосовувати положення як ст. 69, так і ст. 75 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
44.Судом встановлено, що ОСОБА_3 затримувався у даному кримінальному провадженні 22 грудня 2019 року та тримався під вартою до 24 грудня 2019 року у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 грудня 2019 року відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22 лютого 2020 року. Отже, на даний час строк дії застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 сплив, клопотань про застосування запобіжного заходу відносно нього до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 22 по 24 грудня 2019 року в силу вимог ч. 5 ст. 72 КК має бути зарахований в строк його покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання обвинувачений ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

45.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2019 р. арешт та в силу п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК ножі слід конфіскувати, як знаряддя злочину, а змив на марлевий тампон в силу п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК слід знищити, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане. Чоловічу куртку чорного кольору необхідно повернути обвинуваченому, а футболку та светр потерпілому.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2.З набранням вироком законної сили, з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

3.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

4.В силу ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 22 по 24 грудня 2019 року в строк покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку день за день.

5.З набранням вироком законної скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2019 р. арешт, та:

складний ніж з написом «Казбек», який упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ №INZ1098901 та складний ніж з червоною ручкою, який упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ № 7206958, конфіскувати;

1 змив речовини темно-бурого кольору на марлевий тампон, який упаковано у паперовий конверт з пояснювальним текстом знищити;

чоловічу куртку чорного кольору з капюшоном, яку упаковано у полімерний пакет з пояснювальною биркою, повернути ОСОБА_3 ;

футболку темно-синього кольору та светр чорного кольору, які упаковано у полімерний пакет з пояснювальною биркою, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1