Справа № 345/1554/20
Провадження № 11-сс/4808/107/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, не обґрунтовано належним чином процесуальні ризики, а тому висновки слідчого судді є помилковими. Зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилася. Вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання. Зауважує, що за вчинений злочин раніше, останній поніс покарання, а тому цим не можна обґрунтовувати клопотання. Посилається на те, що підозрюваний заслуговує на більш м`який запобіжний захід, оскільки потерпілий ОСОБА_10 написав розписку, де зазначив, що не має претензій до ОСОБА_8 , просить його суворо не карати, що також підтвердила його мама.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2020 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, що закінчується 7 липня 2020 року о 18 годині 05 хвилин, визначено розмір застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 52550 гривень.

Слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, повернувся до суспільно-небезпечної поведінки, вчинив тяжкий злочин, що свідчить про спробу ухилитись від правосуддя та уникнути відповідальності. Тяжкість пред`явленого обвинувачення та його характер свідчать про те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від суду. Цьому також сприятиме відсутність соціальних зв`язків на місці проживання підозрюваного. Крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, а тому він схильний до суспільно-небезпечної поведінки, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту. Слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави в сумі, що відповідає 25 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 492 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 10 травня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.п. 25-27), а саме у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, за таких обставин.

09 травня 2020 близько 15:30 год. ОСОБА_8 рухався своїм велосипедом по вул. Шевченка, що в с. Томашівці Калуського району. Перебуваючи неподалік будинку № 16, по цій же вулиці, він побачив автомобіль марки «OpelVectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , законним володільцем якого є ОСОБА_10 , який був припаркований на містку біля вищевказаного будинку. Всередині вказаного автомобіля ОСОБА_8 побачив ключ, який знаходився в замку запалювання. Тоді у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, без згоди власника чи законного володільця, відчинивши незачинені дверцята, сів всередину автомобіля та, завівши двигун за допомогою ключа, поїхав з місця вчинення злочину, таким чином заволодівши транспортним засобом автомобілем марки «OpelVectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Того ж дня близько 16:20 год. ОСОБА_8 , рухаючись по дорозі Т-09-10 сполученням Бурштин Калуш, на 24-му кілометрі дороги був зупинений працівниками поліції.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя, правильно встановив, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, а саме витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000470 (а.п. 3-4), копією рапорту поліцейського від 09 травня 2020 року (а.п. 5), копією протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09 травня 2020 року (а.п. 6), копіями протоколів огляду місця події від 09 травня 2020 року (а.п. 7-8); копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09 травня 2020 року (а.п. 9), копіями протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 09 травня 2020 року (а.с. 10-14) та іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

В той час, сторона захисту не наводить жодних переконливих тверджень, які б спростовували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину.

Також, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція сторони захисту про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено наявність відповідних ризиків.

Пояснення про те, що ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, за вчинений злочин раніше, поніс покарання, а потерпілий не має до нього претензій, не спростовують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного та на які посилається сторона захисту в апеляційній скарзі, зокрема про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання.
Доводи сторони захисту про те, що безпідставно враховувати те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, оскільки він відбув покарання, не є слушними, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі наявність судимостей у обвинуваченого.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 буде недостатньо та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема у вигляді домашнього арешту.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Більше того, слідчий суддя, визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також таким, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 27, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5