пр. № 1-кп/759/501/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000114 від 27 червня 2018 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Сарненського району Рівенської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який перебуває у незареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не має, працює охоронцем в ТОВ «Статус груп» ЖК «Рів`єра», в м. Києві, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці, час та обставинах, зустрівся з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з якими вирішили вчинити крадіжку чужого майна з будівельного майданчику, чим вступили між собою в попередню злочинну змову. Після чого, ОСОБА_3 , 15.06.2018 року, приблизно о 23:30 годин, з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, за попередньою змовою групою осіб, проникли на територію будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , де таємно викрали чуже майно, яке належить ТОВ «ПБФ груп», а саме: стійку монтажну RBGN 3.0 в кількості 30 штук, загальною вартістю 16591 гривень, балку Р-20 2,65 в кількості 41 штука, загальною вартістю 20746 гривень, щит опалубний ЩК 600х2850-Ун в кількості 6 штук, загальною вартістю 39180 гривень, щит опалубний ЩК 450х2850-С в кількості 2 штуки, загальною вартістю 9417 гривень, затискну шину - 0,9 м САИН.1010.00.000-01, в кількості 8 штук, загальною вартістю 3241 гривень, спричинивши матеріальну шкоду ТОВ «ПБФ груп» на загальну суму 89175 гривень. Однак довести злочин до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на виїзді з будівельного майданчику, розташованого по пров. Приладному, б. 10 в м. Києві, були затримані працівниками поліції разом з майном, яке намагалися викрасти.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти нього в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в ньому обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Суду показав, що 15 червня 2018 року він разом з іншими охоронцями по телефону домовились продати покупцям будівельні матеріали. Цього ж дня, коли вони перебували на території будівельного майданчику, вночі приїхала машина, на яку вони загрузили будівельні матеріали: стійки, балки, щити, шину, але на виїзді з території, де зберігалися будівельні матеріали, їх затримала поліція. Уточнив, що грошів за продажу викраденого майна не отримали, оскільки домовлялися їх отримати після того як покупці реалізують будівельні матеріали. Все майно, яке намагалися викрасти, повернуто ТОВ «ПБФ груп».

Враховуючи, що ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у висунутому проти нього кримінальному обвинуваченні визнав повністю, суд, розцінюючи його показання як об`єктивні, та такі, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши обвинуваченого, не досліджуючи інші докази по кримінальному провадженню, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини справи, а саме те, що майно повернуто потерпілій стороні, яка матеріальних претензій до обвинуваченого не має, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває у незареєстрованому шлюбі, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням обставин справи, особи обвин уваченого, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд відповідно до ст. 65, 68 КК України вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у мінімальних межах санкції статті, за якою він обвинувачується, а саме у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Таким чином, враховуючи думку представника потерпілого, прокурора та органу пробації про доцільність звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого у відповідності зі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, оскільки з урахуванням тяжкості злочину, суд вважає, що контроль за виправленням обвинуваченого з боку органу пробації є необхідним.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та не має необхідності у його обранні, оскільки обвинувачений виконував покладені на нього положеннями КПК України обов`язки.

Оскільки цивільний позов в кримінальному провадженні, який був заявлений під час підготовчого судового засідання, представник потерпілої особи просив залишити без розгляду, то суд вважає необхідним відповідно до ст. 128 КПК України залишити цивільний позов без розгляду.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: стійку монтажну 3.0 в кількості 30 штук, балку Р-20 2,65 в кількості 40 штук, щит опалубний ЩК 600х2850-Ун в кількості 4 штуки, щит опалубний ЩК 450х2850-С в кількості 3 штуки, затискну шину - 0,9 м в кількості 8 штук, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , необхідно залишити ТОВ «ПБФ груп», за належністю.

Керуючись ст. 100, 128, 349, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов представника ТОВ «ПБФ груп» залишити без розгляду.

Речові докази: стійку монтажну 3.0 в кількості 30 штук, балку Р-20 2,65 в кількості 40 штук, щит опалубний ЩК 600х2850-Ун в кількості 4 штуки, щит опалубний ЩК 450х2850-С в кількості 3 штуки, затискну шину - 0,9 м в кількості 8 штук, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити ТОВ «ПБФ груп», за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1