Справа № 342/440/20
Провадження № 11-сс/4808/88/20
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.2, ст. 146 ч.2 КК України,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , вважає ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду від 14.04.2020 року необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що в судовому засіданні прокурор та слідчий не довели існування достатніх вагомих ризиків передбачених КПК України, наявність яких необхідна для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що слідчим суддею при застосуванні до його підзахисного запобіжного заходу не враховано те, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, є підприємцем та на його утриманні перебуває двоє дітей.

Просить ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду від 14.04.2020 року про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2020 року клопотання задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 червня 2020 року.

Строк тримання під вартою вказано рахувати з часу затримання 13 квітня 2020 року о 03 год.45 хв.

Слідчим суддею встановлено, що 12.04.2020 року приблизно о 14 год 00 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували у приміщенні літньої кухні домогосподарства ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де спільно розпивали спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_14 відправився до магазину, щоб придбати цигарки. В той час у ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник злочинний умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 та заволодіння його майном. Коли ОСОБА_14 повернувся з магазину до приміщення літньої кухні вищевказаного господарства, ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення вчинили розбійний напад на ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_12 наніс потерпілому ОСОБА_16 один удар кулаком правої руки в обличчя, а ОСОБА_13 дерев`яною качалкою для тіста, яку він знайшов в приміщенні кухні, наніс потерпілому ОСОБА_14 ще один удар в обличчя, після чого ОСОБА_12 погрожуючи потерпілому застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоровя особи, взявши в руки кухонний ніж, що знаходився на столі в літній кухні, погрожував потерпілому вбивством та подальшим спричиненням тілесних ушкоджень, а ОСОБА_10 та ОСОБА_13 утримували потерпілого ОСОБА_14 за допомогою фізичної сили при цьому спричинили останньому по декілька ударів ногами та руками в область голови та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, забиття верхньої та нижньої губи, вибитих 11,21,22, зубів після чого ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 силоміць заволоділи майном потерпілого мобільним телефоном марки "Meizu M5 Note", вартістю 1200 грн, із сім карткою ТзОВ "Лайфселл", вартістю 35 грн без грошових коштів на ній, зарядним кабелем вартістю 50 грн, та повербанком марки "Nomi" , вартістю 250 грн., що належали потерпілому ОСОБА_14 . В свою чергу потерпілий ОСОБА_14 побоюючись за своє життя вчинив спробу втечі та вирвавшись з рук ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які наносили йому в той час удари руками та ногами в різні ділянки тулуба та голови, вибіг із приміщення літньої кухні на присадибну ділянку господарства, де його наздогнали ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 які діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків подолали опір ОСОБА_14 та з метою заволодіння його грошовими коштами заштовхали останнього назад у приміщення літньої кухні, в якій потерпілий всупереч своєї волі був змушений перебувати, тим самим незаконно позбавили його волі.

При цьому ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 заподіяли потерпілому ОСОБА_14 фізичні страждання які виразились в тому, що вини за допомогою липкої стрічки та електричного кабелю, тісно зв`язали потерпілому ОСОБА_14 руки та ноги, у результаті чого позбавили потерпілого можливості керувати своїми діями та вільно рухатися, заклеїли останньому липкою стрічкою рот та кинувши ОСОБА_14 на підлогу ОСОБА_13 , взявши в руки кухонний ніж, погрожував вбивством ОСОБА_14 , а ОСОБА_10 та ОСОБА_12 упродовж тривалого часу почергово, систематично наносили потерпілому удари руками та ногами в обличчя, кінцівки та тулуб, спричиняючи фізичний біль і страждання потерпілому.

В подальшому, коли ОСОБА_14 перестав чинити опір, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_12 не виявивши грошових коштів у потерпілого посадили останнього у таксі автомобіль марки «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , який попередньо викликали по мобільному телефону та спільно направились у напрямку Коломийського району, де на узбіччі дороги між населеними пунктами с. Гвіздець та с. Підгайчики Коломийського району Івано Франківської області, висадили потерпілого ОСОБА_14 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_10 підтримали подану апеляційну скаргу просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду від 14.04.2020 року скасувати;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_17 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 13.04.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000083 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.2, ст. 146 ч.2 КК України.

13 квітня 2020 року ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.2, ст. 146 ч.2 КК України.

14 квітня 2020 року старший слідчий СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_17 за погодженням з прокурором ОСОБА_7 звернувся до Городенківського районного суду Івано Франківської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано Франківської області 14 квітня 2020 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_10 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_10 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.2, ст. 146 ч.2 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 183 ч. 4 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який було скоєно із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5