Провадження №1-кс/463/916/20
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000196 від 03.12.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України та на постанову слідчого від 20.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000196 від 03.12.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України та на постанову слідчого від 20.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 20.01.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000196 від 03.12.2019 року, у зв`язку з відсутністю у діях слідчого в ОВС прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України. Крім цього, 20.01.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Дані постанови ним отримано у поштовому відділенні 11.02.2020 року. Зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, а саме: невідповідність мотивувальної частини постанови до поданої заяви про кримінальне правопорушення від 04.11.2019 року, де у п.1 вказано «щоб їх не виконувала прокуратура, а слідчий не перевірив виконання даних ухвал»; наголошення слідчого ОСОБА_4 про те, що він не приходив на допити не відповідає дійсності; слідчий не зазначив прізвище виконавця доручення слідчого про допит ОСОБА_3 ; в оскаржуваній постанові відсутня інформація про виконання ухвал суду прокуратурою, про що було зазначено у заяві про кримінальне правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню. Крім цього, вважає, що слідчим неправомірно не визнано його потерпілим, так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому завдано великої моральної та матеріальної шкоди, яку він оцінює у розмірі 100000,0 гривень.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити та скасувати постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000196 від 03.12.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2019 року, зобов`язано відповідальну службову особу прокуратури Тернопільської області, в порядку ст.214 КПК України, вжити заходів щодо внесення відомостей про вчинення слідчим СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 367, 382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_3 від 04.11.2019 року та надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 20.01.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 від 03.12.2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діях слідчого в ОВС прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України.
Частина 1 ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування було отримано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2018 року, відповідно до якої скасовано постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 30.11.2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000174 від 24.07.2017 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України; отримано дозвіл на огляд матеріалів кримінального провадження за № 0000174 від 24.07.2017 року; оглянуто копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 09.02.2018 року у кримінальному провадженні за № 0000174 від 24.07.2017 року, копію обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000208 від 05.09.2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, копії постанов слідчого від 30.11.2017 року, від 27.03.2019 року про закриття кримінального за № 0000174 від 24.07.2017 року, протокол огляду від 27.03.2019 року, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 25.01.2019 року; процесуальним прокурором допитано в якості свідка ОСОБА_5 та слідчим надано доручення про допит в якості свідка ОСОБА_3 ; винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, слідчим не було допитано ОСОБА_3 , не з`ясовано та не перевірено наявність у кримінальному провадженні ухвал судів, про які зазначив заявник у заяві про кримінальне правопорушення, не оглянуто розписку про вручення обвинувального акта, не перевірено наявність протоколів допиту осіб, про які зазначав слідчий ОСОБА_7 під час його допиту 25.01.2019 року. Таким чином, органом досудового розслідування не проаналізовано у відповідності до законодавства наведені скаржником обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, а винесено постанову про закриття кримінального провадження без з`ясування в повному обсязі усіх обставин справи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_3 в цій частині слід задовольнити та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слід допитати усіх свідків (осіб), яким відомі обставини справи, дати їм належну правову оцінку, дослідити інші докази у справі, а також провести інші дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів справи вбачається, що постановою від 20.01.2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000196 від 03.12.2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Виносячи оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчим надано оцінку обставинам, зазначених у заяві ОСОБА_3 , внаслідок чого вбачається передчасним визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.
Під час розгляду скарги по суті слідчим суддею не встановлено фактів, які б свідчили про те, що неправомірними на думку скаржника діями слідчого ОСОБА_5 , йому завдано як і моральної, так і матеріальної шкоди. Слідчим правомірно було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, а тому, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000196 від 03.12.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000196 від 03.12.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1