Справа № 308/3057/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андижан, Узбекистан, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працівник ресторану «Татош», не одруженого, раніше не судимий відповідно до статті 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Із внесеного клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що 14.03.2020, близько 16 години 33 хвилин, працівниками СКП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області спільно з СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 05.03.2020, було проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі психотропної речовини «Метамфетаміну» у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , без затримання особи, в ході якої громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи в місті Ужгород, по вулиці Тімірязєва будинок 27, саме біля ресторану «ТАТОШ» отримав від громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 600 гривень, в якості оплати за обумовлену психотропну речовину «метамфетамін», після чого громадянин ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти та поставивши їх до кишені, умисно, незаконно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність з метою збагачення збув громадянину ОСОБА_7 , за отримані грошові кошти у сумі 600 гривень один згорток фольги з прозорою, кристалічною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при МВС України в Закарпатській області №6/199 від 17.03.2020 року, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору, що була упакована у спеціальний пакет з логотипом «Національна поліція України» №EXP0259722 в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.

Кристалічна речовина білого кольору масою 0,1319г. містить 0,0417 г. метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

Наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні громадянином ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується наступними доказами висновком судово-хімічної експертизи 66/199 від 17.03.2020 року, протоколом врученням грошових коштів громадянину ОСОБА_7 , протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, постановою про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 05.03.2020 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконний збут психотропної речовини.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2020, близько 15 години 00 хвилин, працівниками СКП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області спільно з СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.03.2020, було проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі психотропної речовини «Метамфетаміну» у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , із затримання особи, в ході якої громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи в місті Ужгород, по вулиці Бородіна, навпроти кафе «У Стаса», отримав від громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 500 гривень, в якості оплати за обумовлену психотропну речовину «метамфетамін», після чого громадянин ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти та поставивши їх до кишені, умисно, незаконно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність з метою збагачення збув громадянину ОСОБА_7 , за отримані грошові кошти у сумі 500 гривень два згортки фольги з прозорою, кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору.

Наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується наступними доказами протоколом врученням грошових коштів громадянину ОСОБА_7 , протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, постановою про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.03.2020 року, які на даний час перебувають під грифом секретності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно.
24.03.2020 року о 16 годині 00 хвилин, громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, при збуті психотропної речовини «метамфетамін», у кількості близько 1 грама, за грошові кошти у сумі 500 гривень. Дані заходи проводились в рамках проведення негласних слідчого розшукових дій і в ході виконання, яких було отримано достатньо підстав та доказів, що саме громадянин ОСОБА_5 причетний до незаконного збуту психотропних речовин.

25.03.2020 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, один з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, суспільна небезпека скоєного ним злочину визначається поширенням та згубним впливом наркоманії на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість призначеного йому покарання, може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення істини по кримінальному провадженні, істотно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що надає достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
У провадженні тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

24.03.2020 року о 16 годині 00 хвилин, громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України, при збуті психотропної речовини «метамфетамін», у кількості близько 1 грама, за грошові кошти у сумі 500 гривень. Дані заходи проводились в рамках проведення негласних слідчого розшукових дій і в ході виконання, яких було отримано достатньо підстав та доказів, що саме громадянин ОСОБА_5 причетний до незаконного збуту психотропних речовин.

25.03.2020 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів підтверджується наступними доказами, а саме: висновком судово-хімічної експертизи 66/199 від 17.03.2020 року, протоколом врученням грошових коштів громадянину ОСОБА_7 , протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, постановою про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 05.03.2020 року, протоколом врученням грошових коштів громадянину ОСОБА_7 , протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, постановою про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.03.2020 року, які на даний час перебувають під грифом секретності.
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк до десяти з конфіскацією майна.
Таким чином, наявні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя звертає увагу на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який являє собою надзвичайну небезпеку для суспільства.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити новий злочин або продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється. Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, причетність яких до злочину на даній стадії з`ясовується та, яких ще не встановлено.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо злочину спрямованого саме на збут психотропних речовин широкому колу осіб та збагачення від вказаної злочинної діяльності, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа злочин, передбачений ч.1, ч.2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а також звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, а тому суд приходить до переконання, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 147140 грн.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андижан, Узбекистан, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працівник ресторану «Татош», не одруженого, раніше не судимий відповідно до статті 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 22 травня 2020 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом 147140/сто сорок сім тисяч сто сорок/грн.

Роз`яснити, що підозрюваний громадянин ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

?не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1