Справа № 675/1575/19
Провадження № 1-в/675/12/2020
У Х В А Л А

"03" січня 2020 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого
судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме, застосувати ст. 82 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 , його представник адвокат ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання ОСОБА_5 , до задоволення не підлягає.
Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання встановленого вироком суду.
Із матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений 30 березня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч. 2, 71 на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 18.02.2011 року ОСОБА_5 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 23 дні.
16 липня 2012 року Шевченківський районний суд м. Києва призначив покарання для ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднана частина невідбутого покарання за попереднім вироком та остаточно до відбування визначено 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
27 вересня 2016 року Коростенським міськрайонним судом ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2012 року та визначене остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 27 вересня 2016 року та зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2016 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як слідує із довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах особової справи засудженого, за час відбування покарання в період 2015-2019 років до нього було застосовано 6 заохочень, а також в період 2012-2019 років застосовано 14 стягнень.
Відповідно до протоколу засідання комісії Замкової виправної колонії (№ 58) № 10 від 11.07.2019 року відмовлено у направленні матеріалів щодо ОСОБА_5 до суду для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, шо не став на шлях виправлення.
Відповідно до характеристики від 01.07.2019 року, засуджений ОСОБА_5 з 24.04.2012 року по 01.12.2012 року утримувався в слідчому ізоляторі м. Києва. Допустив 1 порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Характеризувався посередньо. З 01.12.2012 р. відбував покарання у Коростенській виправній колонії (№71). За час відбування покарання неодноразово та систематично допускав порушення режиму відбування покарання, за що 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, один раз переводився в ПКТ за напад на представника адміністрації, заохочувався 2 рази. Характеризувався негативно.
З 26.12.2016 року відбуває міру покарання в ДУ Замкова виправна колонія (№58). З час відбування покарання допустив 3 порушення вимог встановленого режиму відбування покарання, заохочувався 4 рази. На даний період працевлаштований у будівельній бригаді, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Водночас відповідно до ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Засуджений ОСОБА_5 в період відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності та не мав систематичних заохочень. Суд також враховує, що до ОСОБА_5 раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, під час якого він скоїв новий злочин.
Ураховуючи викладене, тяжкість вчинених ОСОБА_5 злочинів, характеристику його особи, ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким, суд дійшов висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є необгрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1