Справа № 760/5329/17 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1884/2020 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складісуддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0008645 від 05.09.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, м. Христинівка, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.03.2010 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;
06.10.2011 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.71 КК України до 4-х років позбавлення волі;
19.03.2012 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України до 4-х років і 2 місяців позбавлення волі; 29.05.2014 року звільнений умовно-достроково на 10 місяців і 25 днів,
засуджено за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;
на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення за період з 06.01.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 8 619 грн. 91 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 02 вересня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на здійснення розбійного нападу з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Івана Клименко, 40, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , який заходив до під`їзду № 3 вказаного будинку та реалізуючи свій умисел на здійснення розбійного нападу, увійшли вслід за потерпілим до під`їзду, де обвинувачений ОСОБА_8 ззаду наніс потерпілому удар в область голови невстановленим предметом, а після цього разом із невстановленою особою продовжили наносити потерпілому удари по різних частинах тіла, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 разом із невстановленою особою заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 18 500. Відповідно до висновку експерта, потерпілому ОСОБА_9 було завдано тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 указано на незаконність вироку. Вважав, що призначаючи йому покарання колегія суддів місцевого суду не врахувала належним чином обставини, які пом`якшували його покарання, серед яких: його молодий вік, визнання вини та щире каяття, часткове повернення майна потерпілому. Окрім цього, вказав на неправдиві доводи потерпілого з наміром збагатитися в частині знецінення наручного годинника та мобільного телефону, які йому були повернуті. Вважав необґрунтованими також і висновки експерта про те, що тілесні ушкодження потерпілого спричинені не менш, ніж п`яти травматичними діями тупих предметів і отримання таких пошкоджень внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту не можливе. На думку обвинуваченого, експерт не врахував те, що потерпілий впав не тільки з висоти власного зросту, а ще й зі сходів та вдарився об залізні перила. Просив врахувати наведені обставини, вирок змінити в частині призначеного покарання та в частині стягнення моральної шкоди. Застосувавши положення ст.69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
захисника, який підтвердив доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просив її задовольнити;
прокурора, який доводи апеляційної скарги обвинуваченого вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, наведених у вироку, правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 не оспорюються. Посилання обвинуваченого на необґрунтованість висновку експерта щодо механізму завдання тілесних ушкоджень не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає матеріалам кримінального провадження. Так, експертом була надана відповідь на поставлене слідчим запитання, що було зроблено у межах компетенції експерта, із належним обґрунтуванням своїх висновків. Обставина, на яку указано обвинуваченим фактично стосується не висновку експерта, а відноситься до механізму завдання потерпілому тілесних ушкоджень. Ця обставина жодним чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_8 не заперечувався факт нанесення потерпілому удару від якого останній впав, та в цілому не заперечуються фактичні обставини вчинення злочину, які встановлені судом першої інстанції, його винність у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій.
Доводи апеляційної скарги щодо знецінення годинника і мобільного телефону та намірів потерпілого збагатитися за рахунок обвинувачення не мають під собою жодного фактичного та юридичного підґрунтя, є не обґрунтованими і не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги в частині незаконності призначеного покарання та необхідності його пом`якшення не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону. Загальні засади призначення покарання визначені статтею 65 КК України. Відповідно до цієї норми закону покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Цих вимог закону при призначення ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі. Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховано те, що останній вчинив особливо тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, якою є рецидив злочину по відношення до усіх раніше вчинених злочинів, окрім розбою. Колегія суддів також звертає увагу на обставини вчинення злочину, які указують на особливу небезпеку обвинуваченого. Наведене дає підстави стверджувати те, що судом першої інстанції було дотримано усіх вимог закону із яким пов`язується призначення покарання. На думку колегія суддів призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на десять років із конфіскацією всього майна яке є його особистою власністю необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. За своїм видом та розміром це покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого, підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж строку з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ

__________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4