Номер провадження 11-кп/816/395/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки в м. Суми, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, проживає в АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , яка не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадженні, просила змінити ухвалу суду відносно ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з резолютивної частини ухвали суду посилання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вважати ОСОБА_9 особою, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У іншій частині ухвалу просила залишити без зміни.

Згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_9 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України за таких обставин :

19 листопада 2018 близько 12.00 год. ОСОБА_9 перебуваючи біля входу до четвертого під`їзду будинку №53 по вул. Пушкінській в м. Суми, металевою палицею довжиною близько 2-х метрів умисно завдала потерпілій ОСОБА_10 удар в область надбрівної частини лівого ока та один удар по пальцям лівої руки, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рубця лівої брови, які згідно висновку експерта №76 від 05.03.2019 кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року, звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В обґрунтування своїх вимог прокурор у кримінальному провадженні вказує про те, що судом першої інстанції помилково ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності, оскільки КК України не передбачено звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, так як така особа не підлягає кримінальній відповідальності взагалі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив ухвалу суду змінити, думку захисника ОСОБА_7 , який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відбувається в особливому порядку, який визначено главою 39 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_9 перебуваючи в стані неосудності, вказаними вище діями, які виразились в умисному легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Такі висновки суду першої інстанції не оскаржуються і в поданій апеляційній скарзі.

Разом з тим, із оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст. 125 КК України, на що обґрунтовано вказував і прокурор у доводах апеляційної скарги.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України.

Суди мають розмежовувати передбачені КК випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли відповідно до цього Кодексу кримінальна відповідальність взагалі неможлива, наприклад, у вчинення діяння у стані неосудності (ч.2 ст. 19 КК України).

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України, особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, не підлягає кримінальній відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння перебуваючи в стані неосудності внаслідок психічного захворювання.

Таке, зокрема, підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №284 від 27 червня 2019 року, з якого вбачається, що у період інкримінованих дій ОСОБА_9 також страждала хронічним психічним захворюванням, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.п. 66-69).

Відтак, ОСОБА_9 кримінальній відповідальності не підлягає, до неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до положень ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Судовий розгляд такого провадження проводиться за правилами ст.ст. 512, 513 КПК України і завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Таке рішення суду відповідає вимогам ст. 94 КК України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність у частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду в цій частині, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини посилання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року, якою звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частини ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року посилання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В іншій частині ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4