Провадження №1-кс/760/137/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000137 від 19.11.2019,-
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000137 від 19.11.2019.

Просив визнати незаконною бездіяльність слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого в ході обшуку 10.12.2019, згідно протоколу обшуку та зобов`язати слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 або іншого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, що здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000137 від 19.11.2019 повернути тимчасово вилучене майно, а саме: печатку блакитного кольору з написом на ній та відтиском ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНБУД».

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» в судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Орган досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, долучені до скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудності для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч.1 ст.306 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області перебуває кримінальне провадження №0000137 від 19.11.2019.

10.12.2019 слідчим з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 було складено протокол обшуку, за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна, 13Б. За результатами проведення вказаної слідчої дії було вилучене майно, зокрема: печатка блакитного кольору з надписом ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні - вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із ч.5 ст.9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп.69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Так, судовим розглядом встановлено, що серед вилучених під час проведення обшуку 10.12.2019, речей була:

- печатку блакитного кольору з надписом ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд».

Згідно ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019 надано дозвіл, зокрема, на вилучення печатки підприємств у яких відсутні законні підстави для знаходження в зазначеному приміщенні.

Крім того, адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» надано пояснення третьої особи ОСОБА_6 від 14.01.2019, відповідно до яких ТОВ «ФК «Фінбуд» є компанією фінансування будівництва та укладає договори з покупцями квартир, які будуються в межах житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто покупець квартири не укладає договір купівлі-продажу із будівельником напряму. Таким чином, печатка ТОВ «ФК «Фінбуд», у разі наявності намірів сторін укласти договори купівлі-продажу квартир, може перебувати в офісному приміщенні відділу продажів за вказаною адресою.

В судовому засіданні встановлено, що постанова про арешт тимчасово вилученого майна слідчим не виносилась. Речовим доказом печатка блакитного кольору з надписом ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» не визнана.

Крім того, як вбачається з доданих до скарги документів, відсутня ухвала слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в результаті обшуку.

Печатка блакитного кольору з надписом ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» знаходилася в приміщенні на законних підставах, що вбачається з пояснень особи ОСОБА_6 , у зв'язку з виробничою необхідністю підприємства.

Відтак, вилучене майно: печатка блакитного кольору з надписом ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» - є тимчасово вилученим майном, а тому має застосовуватися порядок, передбачений п.3 ч.1 ст.169 КПК України, та процедура за ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» належному йому майну.

Отже вказане майно підлягає поверненню його власнику ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» згідно з п.3 ч.1 ст.169 КПК України.

Керуючись ст. ст.100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000137 від 19.11.2019 - задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 або іншого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, що здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000137 від 19.11.2019 повернути тимчасово вилучене майно, а саме: печатку блакитного кольору з написом на ній та відтиском ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНБУД».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1