КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою директора ПП «Рент 2016» ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, загальна площа 483,40 кв.м., адреса: м. Київ, вулиця Артема (Шевченківський район) (вулиця Січових Стрільців), будинок 55 літ. В, земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер: :91:165:0032, цільове - для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацію офісного комплексу, площа: 0.1194 га, яка на праві власності зареєстроване за Приватним Підприємством «РЕНТ 2016» () згідно інформаційної довідки № 96553462 від 07 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки нерухоме майно за вище зазначеною адресою має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, у зв`язку із чим, з метою збереження речового доказу слід вирішити питання про арешт вище вказаного майна.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді директор ПП «Рент 2016» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану вище ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року.

На думку представника, клопотання про арешт майна розглянуто за спрощеним підходом, без належної оцінки всіх обставин та правових підстав, за відсутності достатніх та належних доказів вчинення кримінального правопорушення та в порушення принципів співмірності й розумності обмеження права власності та завдань кримінального провадження.
Як зазначає апелянт, ПП «Рент 2016» є власником вказаного об`єкту нерухомого майна. Право власності ПП «РЕНТ 2016» на об`єкт нерухомості було набуто на підставі договорів купівлі-продажу часток (по частки) нежитлової будівлі, укладених між ним та Продавцем (Товариством з обмеженою відповідальністю «ІІ Паша»), посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованих в реєстрі за №1904 та №1905 - відповідно.

Таким чином, як зазначає представник, ПП «РЕНТ 2016» - є належним та добросовісним власником об`єкту нерухомого майна, оскільки майно ним було придбано на підставі Договорів купівлі-продажу часток цього майна, оформлених у нотаріальній формі та відомості внесені у Державний реєстр прав на нерухоме майно.
На думку апелянта, обмеження права власності ПП «РЕНТ 2016» на об`єкт нерухомого майна є протиправними та суперечать положенням чинного законодавства України.
Таким чином, як вказує апелянт, слідчим суддею не враховано того факту, що ПП «РЕНТ 2016» є добросовісним набувачем арештованого нерухомого майна та в силу положень абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України це майно не може підлягати арешту.
Крім того, як зазначає представник, арештоване нерухоме майно за своїми технічними характеристиками не булота не могло бути використано під час вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч. 4 ст.190 КК України (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою).
Більш того, не прийнято до уваги, що, як ПП «РЕНТ 2016» в цілому, так і жодна з його посадових осіб та працівників, на момент постановления ухвали про накладення арешту не було стороною та не мало жодного відношення до злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Також, як вказується в апеляційній скарзі, в ухвалі судді відсутні обґрунтування розумності та співмірності обмеження права власності у вигляді арешту майна ПП «РЕНТ 2016», оскільки не було з`ясовано вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт, та його співмірність із шкодою спричиненою злочином.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному №0000662 від 20 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 України.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи подали до Приватного нотаріуса ОСОБА_9 . Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області підроблене рішення Бабушкінського районного суду №2-2412/08 в результаті чого право власності на нежитловий будинок (Літера В), загальною площею 483,4 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців (колишня назва Артема), 55 було зареєстровано за ОСОБА_8 .. Таким чином ОСОБА_8 шахрайським шляхом,з використанням підроблених документів, заволодів майном, що належить ПАТ «Родовід банк» на суму 8 282 400 гривень, чим спричинив збитків в особливо великих розмірах.
На відшкодування вказаної майнової шкоди 06 вересня 2017 року ПАТ «Родовід банк» було заявлено цивільний позов на суму 8 282 400 гривень.
07 жовтня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, загальна площа 483,40 кв.м., адреса: м. Київ, вулиця Артема (Шевченківський район) (вулиця Січових Стрільців), будинок 55 літ. В, земельна ділянка місця розташування, кадастровий номер: :91:165:0032, цільове призначення для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацію офісного комплексу, площа: 0.1194 га, яка на праві власності зареєстроване за Приватним Підприємством «РЕНТ 2016» згідно інформаційної довідки № 96553462 від 07 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що на даний час вказане майно зареєстровано за Приватним підприємством «РЕНТ 2016» та 07 вересня 2017 року було винесено постанову про визнання нежитлового будинку (Літера В), загальною площею 483,4 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців (колишня назва Артема), 55 - речовим доказом у кримінальному провадженні.
Метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів та забезпечення реальної можливості відшкодування завданими кримінальними правопорушенням збитків.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на вказане нерухоме майно.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання, всупереч доводам апеляційної скарги, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказаним майном заволідли шахрайським шляхом з використанням підроблених документів, арешт на нього слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзіобставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, загальна площа 483,40 кв.м., адреса: м. Київ, вулиця Артема (Шевченківський район) (вулиця Січових Стрільців), будинок 55 літ. В, земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер: :91:165:0032, цільове призначення для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацію офісного комплексу, площа: 0.1194 га, яка на праві власності зареєстроване за Приватним Підприємством «РЕНТ 2016» () згідно інформаційної довідки № 96553462 від 07 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ПП «Рент 2016» ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6477/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1