Справа №487/1755/20
Провадження №1-кс/487/2085/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводськогорайонного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000117 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України, про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скрагою, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 13.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000117 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України; зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України.

В обгрнутування скарги ОСОБА_3 зазначив, що ТУ ДБР, розташованим у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000117 від 21.01.2020 року за ч. 1 ст. 376-1 КК України. По підробленим ухвалам Приморського районного суду м. Одеси слідчі прокуратури Одеської області незаконно провели ряд обшуків у його помешканні та в помешканні близьких родичів у АДРЕСА_1 , а також в АДРЕСА_2 , чим заподіяли йому шкоду у вигляді злочинного порушення конституційних прав і свобод. При обшуках було незаконно вилучене особисте майно, яке до теперішнього часу не повернуто, що заподіяло йому майнову та моральну шкоду.

ОСОБА_3 зазначає, що подав слідчому заяву по визнання потерпілим, до якої долучив висновок психологічної експертизи, що підтверджує спричинення моральної шкоди.

24.03.2020 він отримав постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 13.03.2020р., яка, на його думку, не містить законних підстав та мотивів відмови, обмежує його права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не був присутнім, подавши заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 не з`явився до судового засідання, про дату його проведення був повідомолений належним чином. Неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Також, згідно з вимогами ст.110 КПК України рішення слідчого приймаються у формі постанови, яка повинна бути обґрунтованою та мотивованою.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального упавління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України.

12.03.2020 року за вихідним №4197 до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні. В заяві ОСОБА_3 вказує, що за наявними у нього доказами вчинено несанкціоновані дії з інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу Приморського райсуду м. Одеси та інше втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, яке вчинила службова особа, яка має доступ до цієї системи за попередньою змовою групою осіб, шляхом несанкціонованого досутупу до автоматизованої системи документообігу суду. Вказані протиправні дії були вчинені 25.12.2012 року. В результаті отримання ухвали суду в незаконний спосіб вони були використані для незаконного проведення у нього обшуків. Протиправними діями працівників Приморського районного суду м. Одеси йому було спричинено моральну і матеріальну шкоду та порушені конституційні права.

13.03.2020 року слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБр, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000117 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України.

Постанова мотивована тим, що до заяви про визнання потерпілим ОСОБА_3 долучив копію висновку №17-1681 судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи №505/225/17, на вирішення якої було поставлено питання: "Чи була нанесена ОСОБА_3 моральна шкода діями прокуратури Одеської області при проведенні обшуків та здійснення слідчо-оперативних дій по кримінальному провадженню №0000032, тоді як кримінальне провадження №0000117 розпочате за фактом несанкціонованого втручання до автоматизованої системи документообігу суду, а не за фактом проведення обшуків працівниками прокуратури Одеської області та здійснення слідчо-оперативних дій по кримінальному провадженню №0000032. Таким чином, лише оцінивши вказаний висновок з точки зору його належності до кримінального провадження №0000117, слідчий послався на те, що на даний час факт втручання в автоматизовану систему документообігу суду не знайшов свого об`єктивного підтвердження. Але на підтвердження даного висновку слідчий не посилається на конкретні матеріали досудового розслідування, які дають підстави прийти до такого висновку, не відзначає, які слідчі дії були проведені і що саме свідчить про неспричинення шкоди.

Також, слідчий зазначив, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 60 КПК ОСОБА_3 речі і документи, які б підтверджували та свідчили про заподіяння кримінальним правопорушенням йому моральної шкоди не надано. При цьому, слідчий до судового засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження не надав, а тому суд не може встановити, чи була можливість у ОСОБА_3 надати такі докази, зокрема під час допиту. Також, встановлення розміру та виду шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням є однією з обставин, які слідчий зобов`язаний встановити та довести у ході досудового розслідування.

Слідчий в постанові про відмову у визнанні потерпілим дійшов висновку про відсутність доказів, що свідчать про заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, залишивши поза увагою, що останній в клопотанні про визнання потерпілим посилався на заподіяння йому крім моральної, ще і матеріальної шкоди. В оскаржуваній постанові відсутнє жодне посилання на наявність або відсутність підстав для визнання потерпілим ОСОБА_3 внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди.

Неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з другого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку з учиненням кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, оцінивши законність та обгрнутованість рішення слідчого, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню.

При цьому, в межах розгляду даного питання слідчий суддя не наділений повноваженнями прийняти рішення про зобов`язання слідчого вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України, а тому скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 303-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000117 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України, про відмову у визнанні потерпілим.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1