КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше несудимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот розмірів неоподаткованих мінімумі доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік. Задоволено цивільний позов ОСОБА_8 , на користь якої з ОСОБА_6 стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Згідно з вироком суду 04 жовтня 2016 року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Д.Щербаківського зі сторони вул. Стеценка у напрямку вул. Салютної та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 51 по вул. Д.Щербаківського у місті Києві.
Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, введених в дію 1 січня 2002 року, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинив керований автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу та виїхав на нерегульований пішохідний перехід.
Внаслідок проявленої необережності водієм ОСОБА_6 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, передньою частиною автомобіля «Mercedes-benz» д.н.з. НОМЕР_1 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 167/Е отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді багатоуламкового перелому лівої кульшової западини із зміщенням уламків, перелому верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки, перелому тіла лівої лобкової кістки, перелому крила лівої здухвинної кістки, перелому бічної маси крижа справа, забійних ран м`яких тканин голови і множинних забоїв тканин нижніх кінцівок.

В апеляційній сказі захисник Житнікова просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 , закрити провадження по справі та відмовити у задоволенні позовної заяви.

При цьому апелянт, вказуючи на те, що в обґрунтування обвинувального вироку суд поклав показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2016 р. та схему місця пригоди по вул. Щербаківського в напрямку вул. Салютна в м. Києві, речовий доказ - автомобіль «Мерседес Віто» НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику, висновок експерта № 167/Е від 15.12.2016, зазначає, що суд неправильно оцінив вказані докази.
Зокрема, суд не врахував того, що потерпіла ОСОБА_8 , йдучи під парасолькою у темному одязі, у темний період доби близько 21.45 години переходила проїжджу частину дороги вул. Щербаківського в м. Києві по нерегульованому пішохідному переходу, який, за показаннями потерпілої, був позначений дорожньою розміткою та дорожнім знаком, проте розмітка пішохідного переходу була стерта.
Знак Пішохідного переходу знаходиться під кроною дерева і за відсутності відомостей про те, чи міг водій бачити цей знак в цих умовах з місця руху автомобіля, та за відсутності автотехнічної експертизи, суд прийшов до безпідставного, на думку апелянта, висновку про винуватість ОСОБА_6 .
Апелянт вважає, що потерпіла в порушення вимог п. 4.4 Правил дорожнього руху вийшла у умовах недостатньої видимості на проїзну частину, не виділивши себе, тобто водій не мав змоги своєчасно побачити потерпілу та уникнути зіткнення, а автотехнічна експертиза, яка мала відповісти на це питання, проведена не була, що є порушенням стандартів доказування.
Також в апеляції вказується на те, що прийнявши обвинувальний уклін, суд виніс вирок, в якому при обранні міри покарання не встановив обставин, які пом`якшують покарання, та які характеризують особу обвинуваченого, який вважаючи себе невинуватим, надавав грошову допомогу потерпілій.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується наведеними у вироку доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними протоколу огляду місця пригоди, речовим доказом та висновком судово-медичної експертизи.
Посилання в апеляції захисника на порушення пішоходом ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху та на неможливість водія автомобіля ОСОБА_6 вчасно виявити пішохода на пішохідному переході спростовується даними протоколу огляду місця події та фотографіями з місця події, з яких убачається, що пішохідний перехід, на якому стався наїзд на потерпілу, позначений дорожньою розміткою та відповідним знаком.
При цьому знак пішохідного переходу не закривається короною дерева, як про це стверджує апелянт.
Доводи апелянта про те, що ДТП сталася в темний час доби також не може бути взятим до уваги, оскільки з протоколу огляду місця пригоди та фотографій убачається, що проїзна частина освітлювалась вуличним освітленням.
Окрім того, навіть за відсутності належного освітлення, водій зобов`язаний був врахувати вказану обставину щодо дорожньої обстановки для забезпечення безпеки дорожнього руху.
Про те, що водій ОСОБА_6 не був уважним при керуванні автомобілем та при наближенні до пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився для безпечного переходу потерпілою по пішохідному переходу свідчать показання свідка ОСОБА_9 , який перебував у якості пасажира в автомобілі ОСОБА_6 .
Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснив, що після початку руху автомобіля за світлофором він побачив пішохода в коричневому одязі та крикнув водію, щоб той зупинився. ОСОБА_6 загальмував, проте відбулося зіткнення автомобіля з пішоходом на пішохідному переході.
Отже, наявними у провадженні доказами доведено, що водій ОСОБА_6 не виконав вимог п. 2.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, і це порушення перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Посилання захисника на те, що у провадженні не була проведена автотехнічна експертиза є неспроможним, оскільки водій ОСОБА_6 мав змогу своєчасно виявити потерпілу на пішохідному переході та при виконанні вимог п.п. 2.3, 18.1 ПДР уникнути наїзду на пішохода, а відтак потреби у проведенні експертизи не було.
Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України судом кваліфіковані правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, негативні наслідки, які настали для потерпілої, поведінку обвинуваченого, який вжив заходів для усунення негативних наслідків та надавав допомогу потерпілій, а також дані про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, відшкодував потерпілій витрати на лікування в сумі 25500 гривень, та обґрунтовано призначив основне покарання у виді штрафу і додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляції захисника про те, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд не врахував обставину, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування шкоди, та дані про особу обвинуваченого.
Отже, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 є законним і обґрунтованим, відтак підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/3023/2019 Категорія КК: ч. 1 ст. 286 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1