Справа № 588/281/20
провадження №1-кс/588/74/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року Слідчий суддя Тростянецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000048, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.02.2020, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,
про арешт майна,
У С Т А Н О В И В:
Старший слідчий слідчого відділення Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 26.02.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на: 1) сенсорний мобільний телефон чорного кольору «Samsung» «SM-A720F/DS MADE IN VIETNAM BY SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 S/N: НОМЕР_3 »; 2) чохол для мобільного телефону з написами «Чехол Neon Flip Cover модель:EF-FA720…» «Samsung Galaxy A7»; 3) дві sim-карти, на одній з яких напис «4G WIND», на іншій «7204 0826 7560» та емблема «Vodafone», що вилучені 25.02.2020 у ОСОБА_5 , а належать ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що 24.02.2020 до Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області надійшло повідомлення, а пізніше і заява від ОСОБА_6 про те, що в ніч з 23 на 24 лютого 2020 року в приміщенні кафе-бару «Біле вітрило», що по вул.Миру, 32, в м.Тростянець, з її жіночої сумки викрадено належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy A7», грошові кошти сумою 1000 євро та 1000 гривень.
СВ Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області 24.02.2020 було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що до вказаної крадіжки може бути причетна ОСОБА_5 , яка 25.02.2020 у ході огляду речей добровільно видала працівникам поліції речі, які є предметом клопотання.
Ідентифікаційні номери ІМЕІ виданого ОСОБА_5 мобільного телефону, співпали з номерами ІМЕІ мобільного телефону, про крадіжку якого заявляла потерпіла ОСОБА_6 і копії документів (копія наклейки з ідентифікаційними даними мобільного телефону) на який надала.
Оскільки на думку слідчого вилучені речі мають значення речових доказів як об`єкти, що були предметом протиправних дій, з метою їх збереження та проведення судової товарознавчої експертизи, слідчий просив накласти на них арешт.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти накладення арешту не заперечила (а.с. 14).
ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти накладення арешту з позбавленням її права користуватись телефоном та сімкартами, вказала, що телефон їй необхідний для роботи в Італії, через викрадення телефону з нею втрачено зв`язок роботодавцем, найближчим часом їй необхідно прибути на роботу, що неможливо без повернення їй телефону.
Заслухавши слідчого, позицію третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали провадження, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з частиною 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
З матеріалів, доданих до клопотання слідчого установлено, що у провадженні Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 24.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
Указане кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_6 , про те, що в ніч з 23 на 24.02.2020 у приміщенні кафе-бару «Біле вітрило», розташованого у м. Тростянець по вул. Миру, з її жіночої сумки шляхом вільного доступу було викрадено належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy A7», грошові кошти сумою 1000 євро та 1000 гривень (а.с. 4).
Слідчим слідчого відділу Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_8 24.02.2020 була допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка розповіла про обставини викрадення грошових коштів, мобільного телефону та його ідентифікуючі ознаки (а.с. 5-6).
У ході огляду речей 25.02.2020 ОСОБА_5 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон, чохол для телефону та дві сім-картки (а.с. 10-12)
Постановою старшого слідчого Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 від 25.02.2020 мобільний телефон, чохол та дві сім-картки було визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 13).
За таких обставин, з огляду на положення статті 167 КПК України зазначені у клопотанні слідчого мобільний телефон, чохол та дві сім-картки є тимчасово вилученим майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, може зберігати на собі його сліди, а отже відповідає ознакам речового доказу.
Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та у цьому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, вважаю, що слідчим доведено підстави накладення арешту на вилучений мобільний телефон, чохол та дві сім-картки, відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні, та необхідність накладення арешту з метою їх збереження та проведення судової товарознавчої експертизи.
Отже, клопотання слідчого підлягає задоволенню в частині накладення арешту належного ОСОБА_6 майна шляхом позбавлення її права його відчуження, розпорядження до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.
Проте, з питання накладення арешту на вилучене майно ОСОБА_6 шляхом позбавлення її права користування цим майно, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами статті 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Спорронг та Льонротт проти Швеції», 23 вересня 1982 року, акцентував увагу на тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому у структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладений індивідуальний і надмірний тягар.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, із одного боку, суспільними інтересами та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За правилами частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчим не доведено підстав позбавлення ОСОБА_6 права користування належним їй майном, а також те, що такий ступінь втручання у її право на мирне володіння цим майно виправдовуються інтересами досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.
Отже, клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_6 шляхом позбавлення останньої права користування ним задоволенню не підлягає, а майно, що є предметом цього клопотання після огляду його експертом слід передати власнику на відповідальне зберігання.
На підставі викладеного та керуючись статтями 167, 168, 170 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження до скасування арешту у встановленому КПК України порядку на вилучені 25.02.2020 під час огляду у приміщенні Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області:
1) сенсорний мобільний телефон «Samsung Galaxy A7» IMEI: НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 S/N: НОМЕР_3 »;
2) чохол для мобільного телефону з написами «Чехол Neon Flip Cover модель:EF-FA720…» «Samsung Galaxy A7»;
3) дві sim-карти з написом «4G WIND», « НОМЕР_4 » та емблемою «Vodafone».
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання, з можливістю користування, без права відчуження та розпорядження після огляду експертом мобільний телефон «Samsung Galaxy A7» IMEI: НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 S/N: НОМЕР_3 », чохол для мобільного телефону з написами «Чехол Neon Flip Cover модель:EF-FA720…» «Samsung Galaxy A7»; дві sim-карти з написом «4G WIND», « НОМЕР_4 » та емблемою «Vodafone».
Попередити ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену статтею 388 КК України.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1