Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 539/1098/17
Провадження № 1-кп/553/5/2020
У Х В А Л А
Іменем України

18.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Апеляційний суд Полтавської області передав до Ленінського районного суду м. Полтави матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України з Полтавського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись, на те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, дітей не має, скоїв особливо тяжкий злочин за що передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому може переховуватися від суду; обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями з приводу вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, оскільки частина із свідків є знайомими останнього; обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, він може продовжувати свою злочинну діяльність.
Адвокат обвинуваченого просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та не продовжувати запобіжний захід у виді тримання під вартою оскільки доводи прокурора про існування ризиків передбачених чинним КПК України є припущеннями. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Заслухавши прокурора та думку інших учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підстав для зміни обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню:

- обвинувачений, перебуваючи на волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку в частині з`явлення за викликами до суду, зокрема зможе переховуватися від суду, знаючи про можливе покарання у разі доведення вини, у виді 15 років або довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину;

- обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків місце проживання яких йому відомо.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, місце проживання яких йому відомо;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- застава прокурору та суду не надходили заяви або клопотання від обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Окрім того застава, як захід забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не застосовувався, в зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, що потягнув за собою загибель людей;

домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобіганню вчиненню вищевказаних ризиків.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи, те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України і в нього закінчується строк тримання під вартою, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.
Строк застосування запобіжного заходу рахувати з 18 червня 2020 року
13 год. 55 хв. по 17 серпня 2020 року 13 год. 55 хв. включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня оголошення.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3