Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0000182 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серники, Зарічненського району, Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, за ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Серники, Зарічненського району, Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, не судимий в силу вимог ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Як встановлено судом, 19 серпня 2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. по вул. Центральна с. Серники Зарічненського району біля магазину «Зупинка» між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 умисно завдали ОСОБА_11 ударів кулаками рук та ногою в різні частини тіла, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність вини ОСОБА_8 і ОСОБА_7 просить вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 і ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі кожному. Вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним, на його думку, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що не підлягає застосуванню, положень ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі із поданими змінами захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить змінити вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року, вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення в бік покращення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, і визнати винуватими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити їм покарання у виді 60 год. громадських робіт, зарахувавши строк попереднього ув`язнення (з 12.04.2019 року по 25.06.2020 року) у строк відбування покарання та звільнити обвинувачених з під варти в залі суду.

До початку апеляційного розгляду апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_11 подав заяву, в якій просить здійснювати розгляд апеляційних скарг без його участі, свої покази та позицію, надані під час досудового розслідування та в суді першої інстанції підтримує в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_9 , який просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, думку представника потерпілого ОСОБА_10 , який просив частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора в частині правильності кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст. 121 КК України та підтримав позицію потерпілого щодо не призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суворого покарання, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ґрунтується на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Такий висновок суду детально проаналізований і належним чином вмотивований у вироку, з чим погоджується і колегія суддів, про що правомірно наголошується прокурором та представником потерпілого.

В судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнали повністю, підтвердивши встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та наслідки вчиненого суспільно небезпечного діяння

Факт умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за наведених у вироку обставин в суді першої інстанції підтвердив підтвердив потерпілий ОСОБА_11 .

Показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції узгоджуються з іншими, наведеними у вироку, об`єктивними доказами: даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24 травня 2017 року, під час якого потерпілий ОСОБА_11 показав та розказав, як саме та при яких обставинах ОСОБА_7 і ОСОБА_8 нанесли йому тілесні ушкодження; даними судово медичної експертизи №238 щодо потерпілого ОСОБА_11 ,(том №1, а.с. 29-30), згідно якої характер, кількість та локалізація, заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, свідчить про їх тяжкість.

Висновок комісійної судово медичної експертизи №56, проведеної 04 - 05 травня 2020 року, на який покликається захисник, як на підставу перекваліфікації дій обвинувачених на ч.1 ст. 125 КК України, не виключає тяжких тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_11 .

За наведеного, виходячи з фактичних обставин, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підлягають кваліфікації саме за ч.2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, про що наголошують як прокурор, так і представник потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин, відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати встановлені критерії.

Обираючи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вид і міру покарання, судом першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, особи винних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризуються позитивно, на утриманні мають неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувають, обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених: щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілому, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

При апеляційному розгляді встановлено, що обвинувачені повністю визнали себе винними, щиро розкаялися у вчиненому, усвідомили вчинене, зробили належні висновки для себе, мають на утриманні малолітніх дітей, позитивно характеризуються за місцем проживання, наявність у ОСОБА_7 захворювання інвалід третьої групи загального захворювання, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Також встановлено, що обвинуваченими в добровільному порядку було вчинено дії по відшкодуванню потерпілому ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим ОСОБА_11 засвідчив, що до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ніяких матеріальних та моральних претензій не має, і просив суд призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі (том №2, а.с. 224, 225).

В суді апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_10 підтвердив, що потерпілий претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених немає, в суді першої інстанції просив суд не призначати покарання обвинуваченим, пов`язане з позбавленням волі (том №2, а.с.224), позиція потерпілого не змінилася і на даний час, і він, як представник потерпілого, підтримує таку позицію в суді апеляційної інстанції.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з 12 квітня 2019 року за вчинений злочин перебувають в місцях позбавлення волі, негативних характеристик чи будь яких відомостей про порушення ними умов тримання під вартою матеріали судової справи не містять, при апеляційному розгляді обвинувачені зазначили, що усвідомили неправомірність своєї поведінки та невідворотність покарання за вчинене, запевнивши суд, що стануть на шлях виправлення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України призначення обвинуваченим основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.2 ст. 121 КК України.

На виконання вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (зворотна дія Закону №838- VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України) вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 попереднє ув`язнення в строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, зокрема період з 12 квітня 2019 року по 25 червня 2020 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року в частині призначення покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці.

Вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12.04.2019р. по 25.06.2020 р.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звільнити у зв`язку із відбуттям строку покарання з-під варти в залі суду негайно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3