Справа № 183/7914/19
№ 1-кп/183/904/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000276 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тритузне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.04.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
29 вересня 2017 року наказом № 88 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та 01.02.2019 року наказом №33 командира (по стройовій частині) його призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №452 (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року солдату ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку строком на 25 діб, тобто з 12.08.2019 року по 06.09.2019 року. Таким чином, 07.09.2019 року солдат ОСОБА_3 зобов`язаний був з`явитися до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.

Однак, 07 вересня 2019 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 21 вересня 2019 року, коли солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином, в період часу з 07 вересня 2019 року до 21 вересня 2019 року солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що у 2017 році він був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . В серпні 2019 року йому була надана відпустка тривалістю 25 календарних днів, тобто до 06.09.2019 року, з якої він дійсно вчасно не повернувся на службу, а 21 вересня 2019 року він самостійно прибув до військової частини та в подальшому приступив до своїх службових обов`язків. На даний час бажає проходити військову службу і у скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що за місцем проходження служби він характеризується негативно (а.п.34-35), а як обставину, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину повторно.

Разом з тим, обвинувачений вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.26,27,28).

Щире каяття ОСОБА_3 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Вирішуючи питання, щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він є особою, що раніше судима і знову скоїв злочин який відноситься до категорії тяжких в період строку випробування за попереднім вироком суду, а тому застосування, до нього ст.ст.69,75 КК України є неможливим і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1