28.12.2019
Провадження №1-кп/359/645/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2019 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження за №0001368 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Перевальського району Луганської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт, -

по обвинуваченню у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України за наступних обставин.

За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на вісімдесят годин.
В подальшому, 16.07.2019 року, посадовими особами Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 роз`яснено порядок та умови відбування вказаного покарання, а також про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст. 389 КК України у разі порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Разом з тим, 17.07.2019 року ОСОБА_4 направлено до КП УМКП -1, що знаходиться за адресою Київська область, м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, 32, для відбування покарання у вигляді громадських робіт, де у період з 17.07.2019 року по 31.07.2019 року, до відпрацювання яких останній не приступив.
Надалі, 30.07.2019 року ОСОБА_4 винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.
Крім того, 31.07.2019 року ОСОБА_4 повторно направлено до вказаного Комунального підприємства для відбування покарання у вигляді громадських робіт, у період з 01.08.2019 року по 29.08.2019 року.
Проте, ОСОБА_4 в період часу з 01.08.2019 року по 29.08.2019 року, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, умисно не з`явився упродовж визначеного йому періоду до комунального підприємства УМКП-1, чим ухилився від відбування призначеного судом
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.
Вчинення ОСОБА_4 указаного кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження і під час розгляду даного кримінального провадження в суді.

З цього приводу, дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано вірно.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу та місця, причин невиконання вироку суду).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати, оскільки останній проживає зі своїми рідними, надає їм допомогу, веде спільне господарство та неофіційно працевлаштований на іспитовий строк вантажником в м. Києві.
Зазначив, що він дійсно двічі не з`явився до комунального підприємства, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання вироку суду в частині громадських робіт протягом літа 2019 року. При цьому він отримав відповідні розсунення органу пробації, та надав відповідні розписки за ст. 389 КК України, і не має поважних причин невиконання такого обов`язку.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, наявність речових доказів та процесуальних витрат, тощо.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього та призначення покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією частини другої статті 389 КК України, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість злочину. Так, санкцією ч.2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим злочину невеликої тяжкості.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Щодо особи обвинуваченого. То, обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває (за амбулаторною допомогою не звертався), спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, офіційно не працевлаштований.

Крім того, як встановлено судом, вирок суду щодо виконання покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 не виконано, оскільки він фактично не став до роботи у комунальному підприємстві. Зазначені обставини підтвердив сам обвинувачений в судовому засіданні. У цьому зв`язку до призначеного покарання за новий злочин, слід в порядку ст.ст. 71, 72 КК України, приєднати покарання за попереднім вироком суду від 15.02.2018 року.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

В той же час, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, - судом не встановлені.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі строком на два роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт, здійснивши переведення з менш суворого виду покарання в більш суворий згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України, з розрахунку: одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт.
Таким чином, остаточно ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді двох років та десяти днів обмеження волі.
При цьому суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства з іспитовим строком, оскільки сама поведінка ОСОБА_4 пов`язана з його життєвим становищем, відсутністю постійного доходу, недостатністю контролю за поведінкою останнього з боку державних органів та батьків, тощо. Тому суд вважає, що контроль з боку держави має попередити скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також враховуючи спосіб життя обвинуваченого, його міцні соціальні зв`язки.

Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та пп. 2, 3 ч.3 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини та щире каяття.
Зважаючи на викладене, дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Речових доказів та процесуальних витрат судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор, з цього приводу відсутні відповідні відомості і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК України, остаточно шляхом повного приєднання покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року за ч.1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт, ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та 10 (десять) днів.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1