ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4192/20
провадження № 1-кс/753/1154/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся з даним клопотанням, посилаючись на те, що в рамках кримінального провадження №000147 від 27.08.2018, ухвалою слідчого судді від 10.07.2019 року у справі 753/13461/19, з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, який на праві власності належить ОСОБА_4 .

В судове засідання представник ОСОБА_4 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі.

Прокурор та слідчий в судове засідання також не з`явились, однак направили на адресу суду матеріали кримінального провадження №000147 від 27.08.2018, а також постанову від 24.04.2020 року про закриття зазначеного кримінального провадження.

Дослідивши матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, матеріали кримінального провадження №000147 від 27.08.2018, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/13461/19 від 10.07.2019 задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 про арешт майна у рамках кримінального провадження №000147 від 27.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та накладено арешт на на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, який на праві власності належить ОСОБА_4 .

При цьому, постановою про закриття кримінального провадження від 24 квітня 2020 року, кримінальне провадження №000147 від 27.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Водночас, правова природа арешту майна врегульована Кримінальним процесуальним кодексом України (далі за текстом КПК України), норми якого регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України вбачається, що у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Разом із тим, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Великою Палатою Верховного Суду 15 травня 2019 року під час розгляду справи №372/2904/17.

Враховуючи, що про закінчення досудового розслідування суду стало відомо під час розгляду даного клопотання, а положення КПК України взагалі не регулюють питання, яке рішення слід прийняти за розглядом клопотання про скасування арешту, вирішення якого за правилами кримінального судочинства законом не передбачено у зв`язку з закінченням досудового розслідування, на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України застосовується норма ч. 2 ст. 305 цього Кодексу щодо закриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись частиною 2 статті 305 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Закрити провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5