Справа № 570/4874/19
номер провадження 1-кп/570/310/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000165 про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситне Радивилівського району Рівненської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , який є раніше судимий:
- 21.12.2010 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.194, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 10.07.2012 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на 2 роки 6 місяців 29 днів, 07 травня 2015 року звільнений умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на 8 місяців і п`ять днів,
- 04 грудня 2019 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 18 травня 2019 року приблизно о 02 годині у будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_10 , на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин та ревнощів, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, вчинив умисне вбивство, а саме - з метою вбивства, раптово, із значною силою, наніс не менш ніж три удари лезом сокири та не менше двох ударів обухом сокири в область потиличної ділянки голови ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з чисельними уламковими переломами лицевої та мозкової частини черепа, від яких потерпілий ОСОБА_11 , номер на місці події.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка є сестрою вбитого ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений не мав права позбавляти життя іншу особу. Щодо призначення покарання поклалася на розсуд суду.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисного вбивства.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 . Суду показав, що він 18 травня 2019 року разом із ОСОБА_10 випивали у нього вдома. Розповів, що вони обоє з потерпілим перебувалии за столом у залі будинку в АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв між ними на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин та ревнощів, виник словесний конфлікт. який переріс у шарпанину, в ході якої він штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого останній, втративши рівновагу, впав обличчям на диван, тоді ж у нього і виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний намір, підійшовши до ОСОБА_10 , який у напівлежачому стані на животі знаходився на дивані. Тримаючи у правій руці сокиру, яку взяв поблизу печі у залі будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою вбивства, раптово, із значною силою наніс удари сокирою. Вказав, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому пам`ятає лише те, що наніс два удари лезом сокири. В своїх поясненнях ОСОБА_7 не заперечував, що намагався знищити сліди злочину.
Захисник в судовому засіданні вказала, що її підзахисний повністю усвідомлює, що він вчинив тяжкий злочин, у скоєному щиро розкаюється. З моменту затримання і до сьогоднішнього дня він визнає свою вину у вчиненому та щиро розкаюється. Захисник просила врахувати при призначенні покарання вищезазначені обставини.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд обмежив судове слідство дослідженням доказів, які не визнаються обвинуваченим, а саме, зважаючи на те, що обвинувачений вказує суду, що не всі моменти вчинення злочину він пам`ятає, а пам`ятає лише нанесення ним потерпілому двох ударів, так як знаходився в стані алкогольного сп`яніння, суд з урахуванням клопотання обох сторін приходить до висновку про необхідність дослідження судово-медичної експертизи.
Згідно висновку експерта (судово-медична експертиза) №78 від 16.07.2019) (далі Висновок) пункти 1.2.3.4.11.12.15.16.17.18 при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , на фоні гнильних змін, були виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді чисельних уламкових переломів кісток лицевої та мозкової частини черепа.
Встановлена у ОСОБА_10 вищезазначена черепно-мозкова травма, зважаючи на її властивості, локалізацію, спричинена не менш ніж від трьох травматичних дій рублячим травмуючим знаряддям та не менш ніж від двох досить виражених за силою травматичних дій (ударів) в голову, незадовго до настання смерті потерпілого, могла утворитись від ударів сокирою (обухом та лезом), що підтверджується результатами медико-криміналістичної експертизи та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.
Відповідно до пунктів 5, 6 Висновку, смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді чисельних уламкових переломів кісток черепа. Зазначене підтверджується характером виявлених в ході розтину ушкоджень та результатами судово-гістологічної експертизи, а також результатами медико-криміналістичної експертизи («на черепі трупа ОСОБА_10 виявлені численні переломи кісток склепіння та основи черепа, що фрагментують череп лініями переломів, розрубів та розходженням швів наступні кістки черепа: ліву скроневу, ліву тім`яну, потиличну (переважно зліва): від країв переломів від даних кісток відходять на примикаючої кістки та ділянки вищезазначених кісток численні лінійні тріщини зовнішньої та внутрішньої кісткових пластин та розходження правої частини вінцевого шва»).
Таким чином, між спричиненою ОСОБА_10 черепно-мозковою травмою та настанням його смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Відповідно до пункту 7.8. Висновку, в даному випадку, виходячи із даних судово-гістологічної експертизи вилучених з трупа шматочків органів і тканин (де в ушкодженнях мінімальні реактивні клітинні чи тканинні прояви) та з врахуванням встановленої причини смерті і масивності черепно-мозкової травми, можна говорити про те, що смерть ОСОБА_10 після отримання зазначених ушкоджень настала в досить короткий проміжок часу (який може вимірюватися десятками хвилин) і, зазвичай, своєчасна кваліфікована медична допомога в таких випадках є неефективною.
Тілесних ушкоджень, які були б нанесені не в період настання смерті або посмертних ушкоджень при експертизі трупа ОСОБА_10 не встановлено.
Після дослідження висновку експерта обвинувачений ОСОБА_7 визнав, що наніс більше двох ударів сокирою і що саме його удари спричинили смерть потерпілого.
Досліджені в судовому засіданні дані, які характеризують обвинуваченого вказують на те, що він характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи зазначені вище докази, визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які підтверджують винуватість обвинуваченого.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують посередньо особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння судовому слідству. Обтяжуючою покарання обставиною в судовому засіданні визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд бере до уваги, що обвинувачений визнав всі фактичні обставини по справі, сприяв судовому розгляду та щиро каявся, що дозволяє призначити покарання за наявності пом`якшуючої обставини ближче до нижньої межі санкції. Однак з урахуванням наявності обтяжуючої покарання обставини, тяжкості наслідків від вказаного злочину, намагання приховати тіло вбитого ним потерпілого, суд не вважає можливим призначення покарання за нижньою межею санкції або ближче до нижньої межі санкції.
Крім того, Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Диспоизція частини 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року за частиною 1 статті 115 КК України кваліфікуються вбивства, вчинені під час обопільної сварки чи бійки або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні та проаналізованих судом доказів, нанесення удару ОСОБА_7 сокирою потерпілому ОСОБА_10 в життєво важливий орган голову мало місце під час обопільної сварки. А тому, враховуючи спосіб, знаряддя вчинення злочину, характер і локалізацію поранення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події (раптово виниклий конфлікт під час розпивання спиртних напоїв), а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину намагання приховати його наслідки, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, врахувавши досліджену в судовому засіданні судово-медичної експертизи, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, тому винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, суд при призначенні покарання бере до уваги те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчинення злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчинення злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. ОСОБА_7 під час досудового слідства (що зазначено прокурором) та судового розгляду сприяв розкриттю злочину, після дослідження судово-медичної експертизи повністю погодився із її висновками, а в судових дебатах висловив щирий жаль з приводу того, що сталося. Тому як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття обвинуваченого та сприяння досудовому та судовому слідству.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з врахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, у виді позбавлення волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на десять років.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, залишити попередній у виді тримання під вартою.
В строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2019 року.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 26 травня 2019 року.
Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно.
Речові докази по справі одяг: синя футболка та джинси чорного кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ; фрагмент трубчастої кістки ОСОБА_10 , череп з нижньощелепною кісткою, під`язиковою кісткою, хрящі гортані ОСОБА_10 повернути потерпілій для захоронення; дактилокарту ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження; решту речових доказів, в тому числі дві сокири, вилучені з приміщення хліва під час огляду місця події знищити.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 травня 2019 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3