Справа № 738/253/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/476/20
Категорія - умовно-дострокове звільнення від покарання. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи рішення суд вказав на те, що хоча на час розгляду клопотання ОСОБА_6 і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, проте не довів своє виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від покарання, мотивує тим, що надана виправною установою характеристика його особистості є необ`єктивною та носить рекомендаційний характер, а суд мав оцінювати зазначені у ній фактичні обставини з урахуванням даних, які містяться у матеріалах справи.

Вказує на те, що стягнення, про які йде мова у характеристиці, є погашеними, у зв`язку з чим вони не повинні були згадуватись та не можуть прийматись до уваги.

Суперечливим вважає твердження про те, що він намагається дотримуватись вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує під контролем, через те, що законодавство не допускає можливості обґрунтовувати своє рішення на припущеннях. Він або дотримується вимог або не дотримується, інше твердження є неприйнятним. Крім того, контроль за діями засуджених це прямий професійний обов`язок працівників установи, а тому вказівка на те, що він виконує розпорядок дня під контролем є неправомірною.

Той факт, що він постійно не працює, а лише відпрацьовує по кілька годин на тиждень, не може його негативно характеризувати, оскільки працювати це право засудженого, а не обов`язок. Крім того, колонія не є трудовою та забезпечує роботою тільки на швейному виробництві, у той час, як він має професію електромеханіка, а роботи за фахом колонія не пропонує.

Просить звернути увагу, що ним подавалась заява про залучення до робіт з благоустрою установи, а наприкінці 2018 року він був заохочений за сумлінне відношення до праці, що є підтверджує його сумлінне ставлення до праці.

Судом не взяті до уваги його грамоти та дипломи за успіхи у навчанні, відзнаки у спортивних змаганнях, перемоги в учбових олімпіадах, диплом за перемогу в літературному гуртку. За час його перебування у вказаній установі з 18.10.2019 на нього не було накладено стягнень, на оперативно-профілактичних обліках він не перебуває, приймає участь у реалізації прогарами «Фізкультура і спорт», відвідує всі режимні заходи та відбуває щотижневі двогодинні відпрацювання, а тому вважає, що довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які просили про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, прокурора, який заперечував проти доводів засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання. Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд був зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за увесь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 27 грудня 2016 року був засуджений Калузьким районним судом Калузької області Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, який на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року приведений у відповідність із законодавством України та ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 24 травня 2018 року змінено, ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, з урахуванням застосування до нього ч. 5 ст. 72 КК України та зарахування у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06 квітня 2016 року по 24 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За час перебування в ФКУ СІЗО № 1 по Калузькій області ОСОБА_6 характеризувався негативно, як особа, що не дотримувалась встановленого режиму утримання, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення. До суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.

Під час відбування покарання з 15 лютого 2017 року по 06 червня 2019 року у ФКУ Виправна колонія № 49 по Республіці Комі (м. Печора), ОСОБА_6 характеризувався також негативно, не дотримувався вимог встановленого порядку відбування покарання, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не залучався до суспільно корисної праці та мав одне заохочення.

З 02 серпня 2019 року по 08 жовтня 2019 року ОСОБА_6 відбував покарання в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№4)», де знову не дотримувався встановленого порядку відбування покарання, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. До суспільно корисної праці не залучався та заохочень не мав.

З 18 жовтня 2019 року ОСОБА_6 відбуває покарання у Менській виправній колонії №91, де характеризується посередньо. Намагається дотримуватись вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує під контролем. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, однак і заохочень також не мав.

Заяви щодо працевлаштування на підприємстві установи ОСОБА_6 не подавав, при цьому, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення згідно графіка. До виконання робіт відноситься посередньо.

Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки стримування від порушень режиму відбування покарання і внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки, що виражається в активній участі в суспільному житті, прагненні спокутувати вину за вчинений злочин, наявності заохочень.

Доводи засудженого про його позитивні зміни та сумлінну поведінку під час відбування покарання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки без дисциплінарних порушень, він з реально відбутих чотирьох років позбавлення волі, тільки за час відбування в Менській ВК №91 не мав дисциплінарних стягнень, цей час охоплює період тільки сім місяців.

Так, засуджений не працює, а лише залучається до суспільно корисної праці згідно графіка, що становить дві години на тиждень. При цьому, до виконання робіт відноситься посередньо. За весь час відбування покарання ОСОБА_6 не працював у виправних установах, негативно характеризувався, як особа, яка порушує встановлений режим тримання, притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання приймав участь у шкільних олімпіадах, конкурсах, за що нагороджувався дипломами грамотами, що свідчить про позитивний вплив установи виконання покарання на його перевиховання та підвищення засудженим свого загальноосвітнього рівня.

Судом вірно надано оцінку поведінці засудженого за весь період відбування покарання, а не тільки під час перебування у Менській виправній колонії, де він відбуває покарання в порівнянні, невеликий проміжок часу, безпосередньо перед розглядом клопотання.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Умовно-дострокове звільнення від покарання неможливе при несумлінній поведінці та посередньому ставленні до праці. Тому, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від покарання є цілком законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2020 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11