Справа № 759/3845/20 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2056/2020 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000514 від 29.01.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.05.2013 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 16.05.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнено 03.01.2018,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 23 січня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи дерев`яний предмет продовгуватої форми, ззовні схожий на палицю, наніс 3-4 удари в ділянку поперекового відділу спини ОСОБА_9 , чим завдав останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу, а саме лівої нирки.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. Указав, що поза увагою місцевого суду при призначенні йому покарання, залишилась думка потерпілого та прокурора, які вважали за можливе призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Просив змінити вирок в частині призначеного покарання та застосувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України сторонами судового провадження не оскаржується і підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до вимог ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість злочину, який є умисним тяжким злочином, вказаний злочин є злочином проти життя та здоров`я особи, судом враховано конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Так, сукупність даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яке є мінімальним, що передбачене санкцією ч.1 ст. 121 КК України роки і вказане покарання за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому, сукупність даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, однак належних висновків для себе не зробив, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв умисний злочин, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину та його наслідків, безпосередні обставини його вчинення не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України. Також колегією суддів не встановлено підстав для застосування ст. 69 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4