Провадження № 1-кп/727/16/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002375 від 21.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимого, останній раз: 23.12.2019 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20 жовтня 2019 року о 13 год. 55 хв. ОСОБА_6 приїхавши на авто марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору за адресою: вул.О. Гузар, 2, в м. Чернівці, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав із припаркованого автомобіля марки «Ауді 100» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , акумуляторну батарею марки «Forse», жовтого кольору вартістю 1800 гривень, навігатор вартістю 1500 гривень, рацію марки «Canwood» вартістю 3000 гривень, які належали ОСОБА_4 .
У подальшому, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, чим своїми умисними діями спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 6 300 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

28 січня 2020року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України понесе покарання у виді арешту строком на 5 місяців.В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклав добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити вказану угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Так, ст. ст.468, 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався згідно з ч.6 ст.474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч.7 ст.474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.

Заподіяну майнову шкоду потерпілому ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував.
Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілому зрозумілі.

Після таких роз`яснень потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди.

Заподіяну майнову шкоду потерпіломуобвинуваченим відшкодовано.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи, дані про його особу, те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, вину свою визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373-376, 395, 468, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 28.01.2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням призначеним за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.12.2019 року, яким призначено покарання обвинуваченому у виді 3 (трьох) місяців арешту та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 17.12.2019 року.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.12.2019 року до 29.01.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою.

Речовий доказ по справі СD-R диск із чотирма відеозаписами камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована по вул.О.Гузар в м.Чернівці, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення судових експертиз у справі в сумі 1413 грн. 09 коп. на користь держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1