Справа № 282/1207/17
Провадження № 1-кп/282/19/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2020 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000314від 30.08.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любар, Любарського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , Українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2017 року, близько 08 години 25 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території Любарського кооперативного ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вираженого в нанесенні тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 два удари правою рукою затиснутою в кулак в ліву сторону обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження. Продовжуючи свої злочинні дії, схватив ОСОБА_5 за верхній одяг та почав витягувати останнього з його автомобіля, при цьому наніс йому один удар правою рукою затиснутою в кулак в область нижньої губи, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вини в інкримінованому йому злочині не визнав. Пояснив, що 30.08.2017 року приїхав, на своєму автомобілі, до Любарського кооперативного ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області де був дорожній затор. Рухаючись у дорожньому заторі, перед його автомобілем, намагався заїхати ОСОБА_5 на своєму автомобілі. ОСОБА_4 посигналив та поморгав фарами ОСОБА_5 однак останній не реагував. Після чого у них виникла словесна суперечка з використанням нецензурної лайки. Стверджує, що не наносив ударів ОСОБА_5 а останній фомкою розбив вітрове скло у його автомобілі. При виступі у судових дебатах ОСОБА_4 вину визнав та ствердив, що вдарив ОСОБА_5 один раз через те що він його спровокував своєю поведінкою.

Враховуючи невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 на стадії судового розгляду та визнання вини при виступі у судових дебатах за ч.1 ст.296 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
-даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 30.08.2017 року приїхав, на своєму автомобілі, до Любарського кооперативного ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області. Намагався підїхати до естакади де йому перегородив дорогу ОСОБА_4 на що потерпілий запитав «куди ти їдеш» і у них виникла словесна суперечка з використанням нецензурної лайки. Після цього ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та наніс удари кулаком в область обличчя. ОСОБА_5 вискочив з свого автомобіля та хотів наздогнати ОСОБА_4 однак останній утік а тому повернувся до автомобіля узяв фомку та розбив вітрове скло у автомобілі ОСОБА_4

-даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що 30.08.2017 року вона була на Любарському кооперативному ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області. Ствердила, що була свідком конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході якого вони виражались словами нецензурної лайки в сторону один одного. Після цього ОСОБА_4 наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_5 а він узяв фомку та розбив вітрове скло у автомобілі ОСОБА_4

-даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 30.08.2017 року він був на Любарському кооперативному ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області. Ствердив, що самого конфлікту небачив однак після цього бачив ОСОБА_5 у якого на губі була кров. Пояснив, що зі слів людей знає про конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

-даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 30.08.2017 року вона була на Любарському кооперативному ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області. Ствердила, що була свідком конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході якого вони виражались словами нецензурної лайки в сторону один одного. Після цього ОСОБА_4 наніс три удар кулаком в область обличчя ОСОБА_5 а він узяв фомку та розбив вітрове скло у автомобілі ОСОБА_4

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 від 30.08.2017 р. в якій останній просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 30.08.2017 р. вчинив конфлікт, грубо порушуючи порядок, наніс йому тілесні ушкодження;
-протоколом огляду місця події від 30.08.2017 р., відповідно до якого предметом огляду є територія Любарського кооперативного ринку, що по вул. Котовського, 3 в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 05.10.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_5 відтворив нанесення йому тілесних ушкоджень, зімітувавши їх на манекені;
-висновком експерта №492 від 18.10.2017 р. відповідно до якого при судово-медичній експертизі, згідно записів представлених на вивчення медичних документів у ОСОБА_5 було виявлено, забійну рану нижньої губи та садна обличчя.
Вказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленомуст. 93 КПК України, жодних обставин, передбаченихст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Суд вважає, що у діяннях обвинуваченого ОСОБА_4 наявні ознаки обєктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, такі як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, особлива зухвалість, виходячи з наступного.
Так, об`єктом злочину, передбаченого ст. 296 КК України, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння випливають із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання для вчинення таких дій можуть бути різними. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Під час юридичної оцінки протиправних дій повинні бути з`ясовані: природа взаємин, які склалися між обвинуваченим та потерпілим; причина виникнення діяння; час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій винних осіб; характер наслідків та причинний зв`язок між ними та протиправними діями. (наведена правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 15.03.2018 р. по справі №355/1256/16-к).
Суд приймає до уваги визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, оскільки останній в судовому засіданні визнав факт заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши обєктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст. 85,94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченими вчинено хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
При призначенні покарання суд бере до уваги ст. 50 КК України згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, як обставину, що помякшує покарання щире каяття обвинуваченого, суд вважає відсутніми обставини, що обтяжують покарання.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушення визнав, має на утриманні неповнолітню доньку, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.296 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , - не встановлені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1