ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2535/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/650/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року щодо повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 по ч.1 ст. 185 КК України, було повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає ч.2 ст. 291 КПК України, а саме містить суттєві суперечності при викладенні обвинувачення з неприпустимими формулюваннями , не містить жодних посилань на те , що ОСОБА_8 є суспільно-небезпечним, ступень його небезпеки.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що клопотання складено належним чином, у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. В обґрунтування зазначає про те, що вказані в оскаржуваній ухвалі суду підстави для повернення клопотання мають формальний характер та за своїй сукупності не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, у відповідності до ст.314 КПК України. Тому вважає судове рішення необґрунтованим, незаконним і просить скасувати його та призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив скасувати ухвалу суду та повернути кримінальне провадження для судового розгляду, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Відповідно до вимог ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, що є однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Як вбачається, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 не міститься жодних посилань на те, що він є суспільно небезпечним, а також на ступінь його небезпечності для себе або інших осіб. Суд першої інстанції цілком вірно вказав на такий недолік клопотання.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно вказав на неприпустимі формулювання, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Зокрема, вони суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України в частині поняття та мети примусових заходів медичного характеру та особливого порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , зазначено спрямованість умислу, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, які суперечать наведеному у тому ж клопотанні висновку судово-психіатричної експертизи про те, що ОСОБА_8 не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Суд правильно вказав , що наведення таких відомостей у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вимогам КК України та КПК України. Наведені суперечності в клопотанні випливають із його змісту і не вимагають фактичної оцінки суті обвинувачення, а тому були встановлені судом першої інстанції при з`ясуванні питання щодо можливості призначення судового розгляду.
Згідно положень ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється зокрема за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
За таких обставин у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на підтвердження винуватості ОСОБА_8 слідчий повинен був навести докази на підтвердження об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення про повернення клопотання прокурору через його істотні порушення, а тому необхідно залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2019 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 по ч.1 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту проголошення.

Головуючий
Судді -