"23" березня 2020 р. Справа № 363/41/19
У Х В А Л А

23 березня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000815 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.153, ч.2 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.153, ч.2 ст.152 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого строком на два місяці, так як ризики передбаченні ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували про продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором не було доведено наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, просили змінити на більш м`який, а саме на домашній арешт. Зазначили, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та позитивно характеризується.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 03.04.2020 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язваний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, на утриманні має хвору матір, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків переховування обвинуваченого від судового слідства, незаконного впливу на потерпілих, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч.2 ст.152, ч.1, 2 ст.153 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 331, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю (браслету) строком на два місяці, тобто до 23 травня 2020 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 негайно з-під варти в залі суду та покласти на нього зобов`язання прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання та реєстрації АДРЕСА_1 - цілодобово.

Строк дії ухвали до 23.05.2020 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Зобов`язати Вишгородський ВП ГУ НП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю (браслету).

Ухвала підлягає негайному виконанню органом національної поліції..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1