"29" травня 2020 р. Справа № 363/2742/13-к
УХВАЛА

29 травня 2020 р. Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000733 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000733 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Крім того, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, посилаючись на те, що ризики, які послугували його обранню на даний час не відпали, підстав для заміни та скасування запобіжного заходу не вбачається.

Потерпілий, обвинувачений не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду та продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Такий принципи закріплений також у статті 10 КПК України щодо принципу рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у ч.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права; а). бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; б). мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту; с). захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя та інше.

Право людини на законність прийнятих рішень також закріплено у національному законодавстві. Зокрема у ст.9 КПК України згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Слід зазначити, що, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, під обвинуваченням розуміється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно до ч. 1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_5 свідчить про те, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, зокрема зазначено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.121 КК України, а далі міститься твердження, що ОСОБА_5 скоїв злочин передбачений ч.2 ст.121 КК України, а не обвинувачується, як то передбачено законом. Крім того, даний обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000733 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, прокурору як такий, що не відповідає нормам КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту закінчується 03.06.2020 року.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 постійно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якого іншого житла не має, постійно офіційно працює. Вказані обставини, а також твердження обвинуваченого про усталений спосіб життя стороною обвинувачення не спростовано.

У той же час, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, з урахуванням норм, викладених у статтях 177-178, 315 КПК України, з метою унеможливлення продовження вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне продовжити дію домашнього арешту за постійним місцем проживання обвинуваченого на два місці, без зміни умов, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню провадженні №0000733 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України , повернути прокурору.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 29.07.2020 року.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.00 год. до 06.00 години.
Поклавши на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- з`являтися за викликом суду, а у разі неможливості з`явитись з поважних причин своєчасно повідомити про це суд;
- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця мешкання або роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородський ВП ГУ НП в Київській області.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1