Справа №127/2266/20
Провадження №1-кс/127/1136/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2019 (справа № 127/9671/19), в рамках кримінального провадження № 0000261 внесеного до ЄРДР 04.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
29.01.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в якому просить суд частково скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 05.04.2019 року на автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , зобов`язавши слідчого передати даний транспортний засіб власнику, кому заборонити відчужувати його до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд його задоволити.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2019 до чергової частини Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області по спец лінії "102" надійшло повідомлення про те, що 03.04.2019 працівниками СРПП Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області в с. Комарів Вінницького району, Вінницької області було зупинено автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 . Під час огляду автомобіля в середині було виявлено та вилучено 15 одноразових паперових стаканів із посадженими рослинами із зовні схожих на рослини коноплі в кількості 50 шт
Відомості за даним фактом введено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2019 за № 0000261 із попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 310 КК України.
Постановою слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 2108 д.н.з НОМЕР_1 визнано речовим доказом в кримінальному провадження.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2019 накладено арешт на 15 одноразових паперових стаканів із посадженими рослинами із зовні схожих на рослини коноплі в кількості 50 штук та автомобіль марки ВАЗ 2108 д.н.з НОМЕР_1 , яким керував та який належить гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 .
14.08.2019 постанова слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження була скасована процесуальним керівником прокурором Вінницької місцевої прокуратури.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

З метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності, згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2019 року було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2019 (справа № 127/9671/19), в рамках кримінального провадження № 0000261 внесеного до ЄРДР 04.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя