Провадження № 1-кс/742/63/20
Єдиний унікальний № 742/2003/17
УХВАЛА
20 січня 2020 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001738 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.4 ст.190 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_5 ,

слідчий - ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
08.01.2020 року слідчий СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001738 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про обрання відносно ОСОБА_4 в порядку ч.6 ст.193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, і під час досудового слідства встановлено наявність ризиків переховування його від органів досудового слідства та/або суду, знищення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, а захисник підозрюваного категорично заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи необґрунтованістю підозри та не оголошенням ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Вислухавши думку та доводи учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001738 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 України, що підтверджується витягом з ЄРДР /а.с.7-9/.
Досудовим слідством встановлено, що на початку серпня 2015 року, (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, діючи з умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, під приводом передати у власність новий легковий автомобіль «Toyota Camry», заволодів його грошовими коштами в сумі 30500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України у серпні 2015 року становить 689910 гривень, що в більше ніж шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром, які в подальшому потерпілому ОСОБА_8 не повернув, а витратив на власний розсуд.

У вересні 2015 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, діючи з умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, під приводом передати у власність новий легковий автомобіль «Toyota Camry», заволодів грошовими коштами в сумі 26200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України у вересні 2015 року становить 587404 гривень, що в більше ніж шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром, які в подальшому потерпілому ОСОБА_9 не повернув, а витратив на власний розсуд.

Окрім того, 30 вересня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, діючи з умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_10 з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, під приводом передати у власність новий легковий автомобіль «Toyota Camry», заволодів грошовими коштами в сумі 37400 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 30.09.2015 року становить 805222 гривень, що в більше ніж шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром, які в подальшому потерпілому ОСОБА_10 не повернув, а витратив на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 11.10.2015 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , довідкою ТОВ «Богдан-Авто Чернігів», заявою ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , довідкою ТОВ «Богдан-Авто Чернігів», заявою ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .

Аналіз вище наведених обставин та відомостей переконливо свідчать про існування розумної підозри скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Питання вагомості та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів не є предметом розгляду на стадії обрання запобіжного заходу. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, це є завданням наступних етапів кримінального процесу, досудового розслідування та розгляду кримінальної справи судом.

Відповідно до положень КПК України запобіжний захід під час досудового розслідування може бути застосований (обраний) лише до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного. На підставі ст.42 КПК України підозрюваним є, в тому числі, особа, щодо якої складене повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ч.2 ст.135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з матеріалів, клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_4 07.05.2019 року було вручено його члену сім`ї, а відтак слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, а відтак щодо нього може вирішуватись питання про застосування (обрання) запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання ініційованого органом досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного слідчий суддя враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України надані захисникові підозрюваного адвокату ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, знищити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Досліджуючи ризики, заявлені стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає обґрунтованим лише ризик переховування ОСОБА_4 , що об`єктивно підтверджується довідкою з системи «Аркан-МВС» про факт перетину підозрюваним державного кордону. Так, під час судового засідання встановлено, що підозрюваний 15.10.2016 року перетнув державний кордон України, а згідно наданої останнім нотаріально засвідченої довіреності своїм тимчасовим місцем проживання вказав державу Ізраїль.
В контексті практики Європейського суду з прав людини ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (п.102,107 рішення ЄСПЛ у справі «Panchenko v.Russia» від 8 лютого 2005 (заява № 45100/98). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v.Moldova» від 04 жовтня 2005 (заява № 9190/03).
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Санкція відповідної частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто, існування ризику можливості переховування останнього від органів розслідування та суду підтверджується обізнаністю останнього про кримінальне провадження та усвідомлення тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, в сукупності з відсутністю сталих соціальних зв`язків за місцем свого проживання та постійного джерела прибутку.
Доводи обвинувачення про те, що ОСОБА_4 може знищити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, жодним доказом не підтверджені та є непереконливими. В ході судового засідання не вдалось з`ясувати про знищення яких саме речей, які мають істотне значення для кримінального провадження, посилається слідчий в клопотанні. Доводи про можливий вплив на потерпілих чи свідків, а також існування відповідних важелів впливу, окрім загальних формулювань, жодним доказом не підтверджено.
Не переконливими є твердження органу досудового слідства про можливість вчинення підозрюваним інші кримінальні правопорушення, оскільки останній до кримінальної відповідальності не притягувався, а кількість інкримінованих епізодів з урахуванням фактичних обставин справи та офіційного здійснення ним підприємницької діяльності є вочевидь недостатнім /а.с.24/.
Посилання на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також є умовним і формальним, а заявлений ризик можливості вчинення підозрюваним іншого правопорушення суперечить презумпції невинуватості.
Разом з тим, в світлі конкретних обставин даної справи встановленого ризику переховування достатньо для можливості застосування (обрання) до підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Постановою слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП від 05.08.2019 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук та відповідну постанову надіслано до сектору Міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області.
Єдиним основним актом, який стосується міжнародного розшуку, є Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена наказом від 09.01.1997 № 3/1/2/5/2/2. Вона визначає, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу. У п.4.4 інструкції встановлено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ Інтерполу.
Міжнародні договори встановлюють чітко та однозначно, що до запиту про видачу особи повинна додаватись ухвала компетентного суду про тримання особи під вартою (п. 4 розділу IV Наказу Міністерства Юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що стороною обвинувачення, окрім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук шляхом винесення відповідної постанови, яку направлено сектору Міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області, є підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання за відсутності підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.177,178,193 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001738 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження доставити його до Прилуцького міськрайонного суду для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя
Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1