Справа № 161/900/18
Провадження № 1-кп/161/172/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 червня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку об`єднані в одне судове провадження кримінальні провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002358 від 21 травня 2017 року, №0004417 від 21 вересня 2017 року, №0005935 від 27 грудня 2017 року, відносно обвинувачених:
ОСОБА_4 , уродженця м. Луцька, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодноразово судимого
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2016 року №161/12948/16-к за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року №161/8979/17 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;
- вироком Апеляційного суду Волинської області від 30 травня 2018 року №161/12080/17 за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 місяців 25 днів арешту;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ст. 386, ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ковель, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, неодноразово судимого
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2010 року №1-848/2009 за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного вироком умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 1 день, згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 серпня 2013 року №158/1874/13-к;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2015 року №161/13387/15-к та ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20 травня 2017 року в період часу з 09 години 10 хвилин по 09 год. 42 хвилин, перебуваючи в приміщенні будівлі за адресою АДРЕСА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження врізного замка вхідних дверей, проникли до офісного приміщення №36, звідки таємно викрали ноутбук марки «HP» вартістю 3500 гривень, ноутбук марки «HP» вартістю 6000 гривень, ноутбук марки «Samsung» вартістю 3500 гривень, ноутбук марки «Samsung» вартістю 3500 гривень, мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 , вартістю 250 гривень та мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_2 , вартістю 250 гривень, власником яких є ОСОБА_8 , загальна вартість становить 17000 гривень, які поклали в рюкзак. В цей час до приміщення офісу зайшов ОСОБА_9 , який виявив злочинні дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після цього, незважаючи на те, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були виявлені ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи в умовах очевидності, продовжили вчиняти дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, а саме швидко вибігли з приміщення офісу та в подальшому покинули будівлю, чим вчинили відкрите викрадення чужого майна та заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану вище суму.
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України.
Крім того, в період часу з 00 год. 20 хв. по 01 год. 01 хв. 20.09.2017, ОСОБА_4 , за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевого механізму вікна, проникли до господарського приміщення, що перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_10 та знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно викрали, належні потерпілому ОСОБА_10 електричні інструменти, а саме: торцева пила «Mаkita LS 1040» вартістю 8000 грн., шуруповерт марки «Bosсh Li 10.8» з зарядним пристроєм та акумуляторними батареями вартістю 4700 грн., одна батарея якого згідно висновку експерта №75/2017 від 13.11.2017 становить 504 гривні, фрезер ручний марки «Фіолент МФЗ-110Э» вартістю 1300 гривень, болгарку марки «Mаkita GA 5030», вартістю 1400 гривень, електролобзик марки «Festool PS 400» вартістю 10000 гривень, шліфувальну машину марки «Mаkita 9910» вартістю 3500 гривень, електрорубанок марки «Фіолент» вартістю 2500 гривень, мультиінструмент марки «Bosсh PMF 190 E» вартістю 2700 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму загальну 34100 гривень.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Крім того, 22.09.2017 близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою помсти за раніше дані показання свідком ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0004417 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , погрожував застосуванням насильства близьким родичам ОСОБА_11 доньці ОСОБА_12 та зятю ОСОБА_12 , які з нею спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, а саме заподіянням тілесних ушкоджень та вбивством "переламаю ноги", "вб`ю", а також знищенням їх майна "спалю хату" у зв`язку з даними 21.09.2017 органу досудового розслідування СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області показань свідком ОСОБА_11 .
Крім того, 22.09.2017 близько 08 год. 05 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з метою помсти за раніше надані показання потерпілим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0004417 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , погрожував ОСОБА_10 знищенням майна, а саме "спалити його хату" у зв`язку з даними 21.09.2017 органу досудового розслідування СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області показань потерпілим ОСОБА_10 .
Крім того, 02.11.2017 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з метою помсти за раніше надані показання потерпілим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0004417 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, перебуваючи на дорозі по вул.Гірській, у с.Воротнів, Луцького району, погрожував насильством та знищенням майна ОСОБА_13 , яка являється дружиною потерпілого ОСОБА_10 , тобто його близьким родичем. а саме заподіянням тілесних ушкоджень "переламаю ноги", а також знищенням їх майна "спалю хату" у зв`язку з даними 21.09.2017 органу досудового розслідування СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області показань потерпілим ОСОБА_10 .
Своїми умисними діями, які виразились у погрозах насильством та знищенням майна потерпілого та його близьких родичів з помсти за раніше дані показання, вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 386 КК України.
ОСОБА_5 20 травня 2017 року в період часу з 09 години 10 хвилин по 09 год. 42 хвилин, перебуваючи в приміщенні будівлі за адресою АДРЕСА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження врізного замка вхідних дверей, проникли до офісного приміщення №36, звідки таємно викрали ноутбук марки «HP» вартістю 3500 гривень, ноутбук марки «HP» вартістю 6000 гривень, ноутбук марки «Samsung» вартістю 3500 гривень, ноутбук марки «Samsung» вартістю 3500 гривень, два мобільні телефони марки «Samsung» вартістю 250 гривень кожен, власником яких є ОСОБА_8 , загальна вартість становить 17000 гривень, які поклали в рюкзак. В цей час до приміщення офісу зайшов ОСОБА_9 , який виявив злочинні дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після цього, незважаючи на те, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були виявлені ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи в умовах очевидності, продовжили вчиняти дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, а саме швидко вибігли з приміщення офісу та в подальшому покинули будівлю, чим вчинили відкрите викрадення чужого майна та заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану вище суму.
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України.
Прокурор у судовому засіданні підтримав вищенаведене обвинувачення та просив суд:
1) визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.386 КК України та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 8 місяців.
2) визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст..186 КК України та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_5 визнав, що дійсно ним було вчинене викрадення майна з приміщення офісу по вул. Шопена у м.Луцьку. Проте, останній заперечив, що вчиняв даний злочин за участі з ОСОБА_4 , а також заперечив факт викриття вказаного злочину свідком ОСОБА_9 , оскільки, зі слів ОСОБА_5 свідок не наздоганяв їх, а тому не усвідомлював вчинення ОСОБА_5 злочину. Таким чином, ОСОБА_5 заперечує правову кваліфікацію даного злочину як грабежу і наполягає на тому, що дане діяння слід кваліфікувати як крадіжку.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просив суд врахувати той факт, що обвинувачений визнає свою вину, щиро розкаявся, а тому до нього слід застосувати положення ст.69 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, яке він фактично відбув.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримійованому злочині передбаченому ч.3 ст.186 КК України визнав, однак не погодився з кваліфікацією вчиненого, оскільки вважає, що він вчинив крадіжку без попередньої змови з ОСОБА_5 . Щодо епізодів за ст. 386 КК України вину не визнав та показав, що між ним та потерпілими була лише сварка на території його подвір`я, ніяких погроз він не висловлював. Вину за ч.3 ст.185 КК України не визнав та категорично заперечив свою причетність до цього злочину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 , просив суд виправдати ОСОБА_4 за недоведеністю вчинення ним інкримінованих злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.386 КК України, а епізод викрадення майна, що відбувся 20 травня 2017 року перекваліфікувати з ч.3 ст.186 КК України на відповідну частину ст.185 КК України, без такої кваліфікуючої ознаки як вчинення за попередньою змовою групою осіб.
Також захисник ОСОБА_6 наполягав на низці процесуальних порушень під час досудового розслідування, а також на тому, що потерпілий ОСОБА_10 оговорив обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з неприязними відносинам. Також зазначив про сплив строків давність за ст.386 КК України.
Заслухавши учасників кримінального провадження, допитавши обвинувачених, потерпілих та свідків, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
На переконання суду, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.186, ст. 386, ч.3 ст.185 КК України повністю підтверджується показами свідків та потерпілих, а також письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Так, вина обвинувачених підтверджується безпосередньо допитаних судом свідками, а саме:
1) показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив, що 20.09.2017 прийшов на роботу, де йому повідомили працівники, що з господарського приміщення по вул. Трункіна, яке належить йому на праві власності, викрали речі. При перегляді відеозапису з камер відеоспостереження потерпілий побачив, що одна особа крадія була схожа на ОСОБА_4 . Перелік викрадених речей відповідає тому, який зазначений в обвинувальному акті. В подальшому, потерпілому працівниками поліції було повернуто акумулятор, який потерпілий впізнав серед інших, які надавались йому для впізнання. Крім того, потерпілий зазначив, в даному господарському приміщення ще працював потерпілий ОСОБА_14 .
Після даної події обвинувачений погрожував ОСОБА_10 спалити будинок та переламати ноги. Дані погрози потерпілий сприймав як реальні, оскільки боявся за життя малих дітей.
2) показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що знайома з ОСОБА_4 20 вересня 2017 року о 2 години вночі вона бачила ОСОБА_4 , який приїхав на своєму автомобілі зеленого кольору та виходив з машини. Вона добре впізнала ОСОБА_4 , оскільки саме біля будинку ОСОБА_4 на вулиці світить прожектор. О другій годині ночі вона не спала, оскільки саме в цей час проводила свого племінника на навчання в Київ. В подальшому, ОСОБА_4 погрожував та ображав її дочку через надані нею показання у даному кримінальному провадженні;
3) показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка повідомила, що є домогосподаркою, ОСОБА_4 знає, оскільки той проживав біля них. Восени 2017 року вона виходила з маршрутного автобусу ОСОБА_4 їхав на машині, почав ображати її погрожувати спалити хату, переламати ноги, звинувачував в брехні з приводу вчиненого відносно її чоловіка злочину. Дані погрози потерпіла сприймала як реальні, оскільки будинок, в якому вона проживала є дерев`яним, ОСОБА_4 жив поряд.
4) показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка зазначила, що ОСОБА_4 являється її колишнім сусідом. Вона добре знає його родину, їх діти перебувають в дружніх відносинах. Одного дня прийшов до їх домогосподарства ОСОБА_4 , переплутав її з матір`ю ОСОБА_11 , та влаштував сварку, під час якої погрожував підпалити будинок, якщо вона не забере свою «писанину». Погрози потерпіла сприймала як реальні;
5) показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який зазначив, що знайомий з ОСОБА_4 , який приходив до нього в двір та в присутності дружинри ОСОБА_12 погрожував спалити хату через надані ОСОБА_11 показання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 . Вказані погрози потерпілий сприймав як реальні;
6) показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який зазначив, що являється підприємцем. В суботу 20-го травня прийшов о 10 годині на роботу в офіс по АДРЕСА_3 . Перед цим о 09 годині 30 хвилин до нього зателефонував стажер, що з приміщення офісу вибігли два хлопця з рюкзаками, яких він виявив відкривши двері офісу. Прийшовши на роботу, він побачив, що зникла техніка;
7) показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що в травні 2017 року він влаштувався на роботу на фірму, яка займалась продажем сайтів. Прийшовши о 09 годині ранку на роботу, він побачив, що двері офісу були зачинені. Спустившись на другий поверх, чекав працівників офісу, через 30 хвилин повернувся, щоб перевірити, чи не прийшли працівники офісу на роботу. Двері офісу були відчинені. В коридорі на вході в приміщення знаходились два чоловіки, які побачивши його, вибігли. Спочатку він не зрозумів, що саме відбулась крадіжка, оскільки не знав всіх працівників в обличчя. Зрозумівши, що в офісі більше нікого не має, а дані особи проникли в приміщення, свідок побіг за ними на перший поверх, охорона сказала, що вони вже вийшли з будівлі на вулицю.
Також судом, безпосередньо були дослідженні наступні письмові докази, які підтверджують вину обвинувачених, а саме:
І. По епізоду 20 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України:
1) протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 16 листопада 2017 року, з якого видно, що свідок ОСОБА_9 серед пред`явлених йому фотографій впевнено впізнав особу, яку він застав під час вчинення злочину ОСОБА_4 (т.4 а.с.2-4);
2) довідка до вищенаведеного протоколу, з якої слідує, що на фотографії, яку опізнав свідок ОСОБА_9 зображений ОСОБА_5 (т.4 а.с.5);
3) протокол огляду документу (відеозапису) від 10 грудня 2017 року, з якого слідує, що в ході огляду відеозаписів встановлений факт входу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до приміщення за адресою АДРЕСА_3 , їх переміщення у ньому, а також момент коли вони вибігають з приміщення з наповненими рюкзаками, які до того були пустими (т.4 а.с.6-16);
4) протокол пред`явлення особи для позавізуального впізнання від 21 вересня 2017 року, з якого видно, що свідок ОСОБА_9 опізнав ОСОБА_4 , як особу, яку він застав під час вчинення злочину (т.4 а.с.17-20);
5) рапорт оперуповноваженого Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 від 06 жовтня 2017 року, в якому повідомляється про можливу причетність до вчинення злочину 20 травня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також повідомляються мобільні телефони, якими користуються ці особи (т.4 а.с.25);
6) клопотання, відповідні ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, доручення про проведення слідчої дії, а також протоколи про надання тимчасового доступу до речей та документів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», з яких видно, що мобільний телефон НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_4 20 травня 2017 року у період часу з 08 год. 26 хв по 08 год. 44 хв., 09 год. 12 хв. по 10 год. 04 хв., перебував в районі дії базової станції за адресою АДРЕСА_3 , тобто поруч з місцем вчинення злочину за адресою АДРЕСА_3 (т.4 а.с.26-36);
7) постанова про визнання наданого потерпілим ОСОБА_8 відеозапису речовим доказом (т.4 а.с.37-38);
8) відеозапис з камер спостереження, які були встановлену приміщенні за адресою м.Луцьк, вул. Шопена, 22 та який міститься на відповідному DVD диску, який був безпосередньо оглянутий та досліджений судом у відкритому судовому засіданні, та з якого дійсно видно, що особи, схожі на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 травня 2017 року ввійшли в приміщення за адресою АДРЕСА_3 з пустими рюкзаками, а в подальшому вибігли з нього з наповненими рюкзаками (т.4 а.с.39);
9) протокол огляду місця події від 20 травня 2017 року з доданою до нього ілюстративною таблицею, на яких зафіксована обстановка в офісі АДРЕСА_5 , з якої і викрали майно обвинувачені; згода потерпілого ОСОБА_8 на проведення огляду цього приміщення (т.4 а.с.41-48);
10) постанова слідчого від 21 травня 2017 року про визнання речовими доказами вилученого в ході вищенаведеного огляду місця події здвоєного циліндричного механізму та двд-диску (т.4 а.с.51);
11) протокол від 20 травня 2017 року про прийняття заяви про вчинення злочину від потерпілого ОСОБА_8 (т.4 а.с.52);
ІІ. По епізоду 20 вересня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України:
1) рапорт оперативного чергового Луцького ВП від 20 вересня 2017 року, з якого видно, що 20 вересня 2017 року о 10 год. 06 хв. з лінії «102» поступило повідомленням ОСОБА_10 про крадіжку за адресою АДРЕСА_4 (т.4 а.с.105);
2) протокол прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_10 та ОСОБА_17 (т.4 а.с.106-107);
3) протокол огляду місця події від 20 вересня 2017 року, який проведений за адресою АДРЕСА_4 , з відповідною заявою ОСОБА_10 про надання дозволу на такий огляд (т.4 а.с.108-121);
4) протоколами огляду місця події від 20 вересня 2017 року, який проведений на території домоволодіння АДРЕСА_1 , а також у самому домоволодінні та транспортному засобів Мазда 323, НОМЕР_4 , з відповідними ухвалами слідчого судді про надання дозволу на проведення вказаних слідчих дій. В ході огляду були вилучені ряд речей та документів, в тому числі викрадений блок до шуруповерта марки Bosch (т.4 а.с.122-149);
5) ухвала слідчого судді від 21 вересня 2017 року про арешт вищенаведеного майна, як речових доказів (т.4 а.с.150-151);
6) протокол огляду речових доказів від 21 вересня 2017 року з ілюстративною таблицею до нього, а також постанови слідчого від 21 вересня 2017 року про визнання речовими доказами (т.4 а.с.152-206, 208-217, 220);
7) розписка потерпілого ОСОБА_10 про повернення йому від працівників поліції викраденого блоку до шуруповерта марки Bosch (т.4 а.с.207);
8) відеозапис з камери відеоспостереження, яка була встановлена у приміщенні за адресою АДРЕСА_4 . На цьому відеозаписі зафіксовані дві особи чоловічої статі, які здійснюють крадіжку речей. Вказаний відеозапис безпосередньо оглянутий та досліджений судом у відкритому судовому засіданні (т.4 а.с.222);
9) постанова про визнання диску з вищевказаним відеозаписом речовим доказом, а також протокол його огляду (т.4 а.с.221, 223-237);
10) протокол пред`явлення речей для впізнання від 21 вересня 2017 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_10 впізнав викрадений блок до шуруповерта марки Bosch (т.4 а.с.238-245);
11) протокол проведення слідчого експерименту від 21 вересня 2017 року, в ході якого встановлена однорідність впізнаного блоку до шуруповерта марки Bosch та зарядного пристрою, що належить потерпілому ОСОБА_10 (т.4 а.с.246-253);
12) копія гарантійного талону на шуроповерт Bosch з клопотанням потерпілого ОСОБА_10 про долучення його до матеріалів кримінального провадження (т.5 а.с.1-2);
13) висновок судової товарознавчої експертизи №75/2017 від 13 листопада 2017 року, разом з постановою слідчого про її призначення та супровідним листом, з якого видно, що ринкова вартість викраденого блоку до шуруповерта марки Bosch станом на 20 вересня 2017 року могла становити 504,00 грн. (т.5 а.с.3-11);
14) висновок судової трасологічної експертизи від 17 листопада 2017 року №712, з якого слідує, що слід низу взуття, який вилучений 20 вересня 2017 року на ґрунтовому покритті в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_4 , залишений взуттям (кросівком на ліву ногу), яку було вилучено 20 вересня 2017 року у ОСОБА_4 , разом з постановою слідчого про призначення цієї експертизи (т.5 а.с.12-21).
На переконання суду, вищенаведені покази потерпілих, свідків, а також письмові докази, в своїй сукупності, підтверджують наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України та у діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочинів передбачених ч.3 ст.186, ст. 386, ч.3 ст.185 КК України, а отже суд визнає доведеним вчинення цих злочинів за обставин, які викладені в обвинувальних актах.
Одночасно, на думку суду з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України слід виключити посилання на викрадення грошових коштів, які були належні потерпілому ОСОБА_17 в сумі 15000 гривень, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази викрадення ОСОБА_4 цих коштів, або що вони були на місці вчиненні злочину та належали потерпілому.
Суд також враховує позицію самого потерпілого ОСОБА_17 , який на неодноразові виклики до суду не з`являється та не надав безпосередньо суду показів стосовно обставин викрадення коштів в сумі 15 000,00 грн., зокрема їх походження.
На думку суду, наведена стороною обвинувачення кваліфікація діянь обвинувачених є вірною та зміні не підлягає.
Доводи обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та їх захисників про те, що їх дії по епізоду 20 травня 2017 року слід кваліфікувати як крадіжку без попередньої змови групою осіб, суд відхиляє, оскільки з показів свідка ОСОБА_9 , а також з дослідженого відеозапису з камери відеоспостереження видно, що вказаний свідок безпосередньо виявив здійснення обвинуваченими викрадення майна під час вчинення цього злочину, до настання реальної можливості розпорядитися викраденим майном, а в подальшому наздоганяв та біг за ними, оскільки обвинувачені, розуміючи своє викриття, почали втікати.
Отже, як ОСОБА_5 так і ОСОБА_18 розуміли, що вони були викриті, однак продовжили вчинення злочину, а отже їх протиправні дії, які починалися як таємне викрадення чужого майна, переросли у відкрите викрадення чужого майна, тобто грабіж.
Щодо доводів ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та захисника про помилковість інкримінування їм такої кваліфікуючої ознаки злочину, як попередня змова групи осіб, суд зауважує, що у даному випадку для суду є очевидною наявність в обвинувачених домовленості про спільне вчинення злочину, оскільки їхні дії як під час вчинення злочину, так і безпосередньо після викриття його з боку свідка ОСОБА_9 , явно свідчать про попередню узгодженість спільного вчинення злочину. Отже ця кваліфікуюча ознака у даному випадку інкримінована вірно.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 про недопустимість доказів, здобутих внаслідок проведених у ОСОБА_18 обшуків автомобіля та будинковолодіння, суд зазначає, що вказані обшуки були проведені слідчим до поставлення ухвали слідчого судді, однак в подальшому на ці слідчі дії був наданий дозвіл в порядку, який передбачений ч.3 ст.233 КПК України. Такі дії органу досудового розслідування, на думку суду, були обґрунтованими, оскільки були зумовлені необхідністю врятування майна речових доказів у вигляді пістолету, ножа, відмічок, наявність яких в автомобілі чітко проглядувалася через його скло. Подальший обшук в домоволодінні, у якому проживав ОСОБА_18 , також була зумовлена цими обставинами, оскільки вищенаведений автомобіль знаходився безпосередньо біля нього.
Всім цим обставинам дав належну оцінку слідчий суддя, який надавав дозвіл на проведення цих слідчих дій, і суд, розглядаючи дане кримінальне провадження по суті, погоджується з такими висновками.
Визначаючи міру покарання, яка має бути призначена обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та дані про їх особи.
Так суд враховує дані про особу ОСОБА_18 , який є офіційно не одруженим, не працюючим, із середньою освітою, неодноразово судимого за вчинення умисних злочинів, в той же час який має на утриманні малолітню дитину, хворіє на хронічну хворобу, дані про яку наведені в матеріал кримінального провадження, має позитивну характеристику з місця проживання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено. Часткове визнання своєї вини ОСОБА_4 не носить у собі щирого каяття у вчиненому.
Також суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , який немає місця роботи, не одружений, із середньою освітою, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.
До обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відноситься його щире каяття у вчиненому, яке проявилося у послідовному та повному визнанні своєї вини у вчиненому та бажанні стати на шлях виправлення, зокрема відшкодувати завдану шкоду потерпілим. Обставин, які обтяжують покарання цієї особи, судом не встановлено.
З врахуванням вищевикладеного, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 2 місяці, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, за правилами ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, а отже вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2015 року №161/13387/15-к, який змінений ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 слід виконувати самостійно.
Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд бере за основу правову позицію, яка викладена у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року №663/537/17, та полягає в тому, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Оскільки злочин ОСОБА_5 був вчинений до 20 червня 2017 року, тому до нього слід застосовувати положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 тримався під вартою у період з 29 жовтня 2018 року по 13 листопада 2018 року (ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2018 року №161/8598/18, яка в подальшому скасована ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року). Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою з 14 грудня 2018 року по день проголошення вироку, а отже йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення за цей період з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із того, що стосовно нього відсутні обставини, які пом`якшують його покарання, він раніше судимий за вчинення умисних злочинів, однак на шлях виправлення не став, а сама по собі наявність у ОСОБА_4 хронічної хвороби (гепатиту), малолітньої дитини на утриманні, позитивної характеристики з місця проживання не свідчить про наявність підстав для призначення йому менш суворого покарання, а отже необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів будуть покарання:
1) за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
2) за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
3) за ст.386 КК України у виді арешту строком 3 місяці.
Що стосуються покарання за ст.386 КК України, суд враховує, що за даним злочином, який є невеликої тяжкості, станом на день винесення вироку спливли строки давності, які передбачені п.1 ч.1 ст.49 КК України, а тому на підставі ч.5 ст.74 КК України суд звільняє ОСОБА_4 від покарання за цим злочином.
Відомості про переривання строків давності у матеріалах кримінального провадження відсутні.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, слід призначити ОСОБА_4 покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Крім того, ч.4 ст.70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як слідує з матеріалів справи, злочин за епізодом 20 травня 2017 року був вчинений ОСОБА_4 до постановлення вироку Апеляційного суду Волинської області від 30 травня 2018 року №161/12080/17 за ч.2 ст.389 КК України, яким йому призначене остаточне покарання у виді 2 місяців 25 днів арешту.
У зв`язку з цим, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим та попереднім вироком Апеляційного суду Волинської області від 30 травня 2018 року №161/12080/17, слід остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Таке застосування положень ч.1, 4 ст.70 КК України відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25 червня 2018 року №511/37/16-к.
Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд бере за основу правову позицію, яка викладена у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року №663/537/17, а тому також зараховує йому у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 листопада 2017 року по день постановлення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Попереднє ув`язнення у період з 22 вересня 2017 року по 19 жовтня 2017 року, здійснювалося відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року справа № 161/14563/17, провадження № 1-кс/161/6731/17, в межах кримінального провадження №0004417 від 21.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, оскільки вказане кримінальне провадження стосувалося злочину, який вчинений після 20 червня 2017 року.
Обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки судом призначається покарання у вигляді позбавлення волі, а обрання іншого запобіжного заходу може призвести до ухилення обвинувачених від відбуття покарання.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 слід задовольнити повністю на підставі положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України. При цьому шкода на користь потерпілого ОСОБА_8 стягуються з обвинувачених у рівних частинах на підставі ч.2 ст.1190 ЦК України, оскільки на солідарному відшкодуванні шкоди потерпілий не наполягав, а просив розділити її порівну, що, в цілому, відповідає ступеню участі обох обвинувачених у вчиненні злочину.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду на підставі поданої ним заяви.
З обвинуваченого ОСОБА_4 слід також стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні.
Внесену ОСОБА_19 заставу слід їй повернути на підставі ч.11 ст.182 КПК України, оскільки судом не було отримано згоди заставодавця на звернення стягнення на заставу в рахунок майнових стягнень з ОСОБА_4 .
Також слід прийняти рішення щодо речових доказів, відповідно до приписів ст.100 КПК України та скасувати арешт на речі, які повертаються їх законним власникам.
На підставі наведеного, керуючись ст.374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 2 місяці.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2015 року №161/13387/15-к, який змінений ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року, відносно ОСОБА_5 виконувати самостійно.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 29 жовтня 2018 року по 13 листопада 2018 року та у період з 14 грудня 2018 року по день постановлення цього вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186 КК, ст.386, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
1) за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
2) за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
3) за ст.386 КК України у виді арешту строком 3 місяці.
На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.386 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, які передбачені п.1 ч.1 ст.49 КК України.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання за цим вироком у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим та попереднім вироком Апеляційного суду Волинської області від 30 травня 2018 року №161/12080/17, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 листопада 2017 року до дня постановлення цього вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 вересня 2017 року по 19 жовтня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
1) DVD-Диски для лазерних систем зчитування інформації залишити при матеріалах кримінального провадження;
2) врізний замок із ключем повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 ;
3) сліди пальців рук, слід низу взуття, предмет ззовні схожий на пістолет невідомої марки, зв`язка ключів з п`яти ключів та двох ключів, які із слідами підпилювання, один ключ цілісність якого не порушена та один ключ із слідами підпилювання, фольга, якій надано форму ключа, пінцет із загостреними кінцями, продовгуватий металевий предмет з отвором, записки із рукописними записами, блокнот із рукописними записами; 5 паперових згортків із речовиною темно-зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на канабіс; підпиляні ключі у кількості 5 шт.; предмети зовні схожі на відмички у кількості 13 шт.; клюк; шматок фольги; ніж із коричневою ручкою знищити;
4) чотири пари рукавець, дві кепки, спортивну кофту чорного кольору, багатофункціональний ніж, годинник марки Casio G-Shock чорного кольору із зеленими вставками, грошові кошти у сумі 300,00 грн., перфоратор марки «PWT SBM-810 VS», с/н 000602; перфоратор марки «Eihell BBH 1500», с/н PL 2760; перфоратор марки «Eihell BSM 1000», с/н PL 3250 BU/2007/03; болгарка марки «Eihell LE WS115/3», с/н A - 2907; дві кепки білого та синього кольору кольору; портивні окуляри чорного кольору; номерні знаки НОМЕР_5 у кількості 2 шт.; 8 рукавиць різного кольору; кросівки марки «Nike» - 2 пари; кросівки марки «Adidas» - 1 пара; кросівки марки «Puma» - 1 пара; кросівки марки «Columbia» - 2 пари; кросівки марки «New Balans» - 1 пара; кросівки марки «Asics» - 1 пара; кросівки марки «XT Wing» - 1 пара; предмети циліндричної форми у кількості 38 штук; - електропила без ріжучої частини марки «Eihell KSE 2000/1», с/н H 21412006/01; пила марки «Stihl», с/н TS 6161; фреза марки «Фиолент»; перфоратор марки «Темп ДЄУ 850»; електролобзик марки «JVG - Technik», с/н M1QGW80/1500; фен марки «DWT HLP - 2000», с/н 002; перфоратор марки «Зенит 3Д-650», с/н ZTD10-0811; бінокль марки «БПЦ5» у футлярі; бінокль марки «Comet 8x40dps1» у сумці; предмет, зовні схожий на мачете марки «Cold STeel» у чохлі; набір ключів та викруток в футлярі марки «Gearant»; набір ключів «Avebas» у чемодані; рація марки «Kenwood» у чохлі; метальні ножі у кількості 3 шт. у чохлі; ліхтарик червоного кольору; ліхтарик чорного кольору марки «Police 10000WBL-Q8483»; мобільний телефон марки «Iphone 5S», імеі: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Keneks», імеі 1: НОМЕР_7 , імеі 2: НОМЕР_8 , с/н НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «Samsung», імеі: НОМЕР_10 , с/н НОМЕР_11 ; -мобільний телефон марки «Samsung», імеі 1: НОМЕР_12 , імеі 2: НОМЕР_13 ; викрутка із набором насадок; футболка в полоску, чорно-білого забарвлення із оранжевими вставками; три сім-карки мобільного оператора «МТС»; стартовий пакет мобільного оператора «Vodafone», № НОМЕР_14 , стартовий пакет мобільного оператора «Vodafone», № НОМЕР_15 , стартовий пакет мобільного оператора «Vodafone», № НОМЕР_16 ; картка від сім-карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_17 ; картку учасника державної лотереї, довіреність на автомобіль марки Mazda 323, державний номер НОМЕР_5 , видана на гр. ОСОБА_20 , технічний паспорт на вказаний автомобіль, ксерокопія паспорта гр. ОСОБА_4 - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , скасувавши арешт, який був накладений на це майно ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року;
5) батарею до інструменту марки Bosch залишити законному власнику ОСОБА_10 , скасувавши арешт, який був накладений на це майно ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 17 050,00 грн. (сімнадцять тисяч п`ятдесят гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.
Цивільні позови ОСОБА_8 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 594,88 грн. (висновок експерта №703 від 26 жовтня 2017 року), 495,00 грн. (висновок експерта №75/2017 від 13 листопада 2017 року), 706,96 грн. (висновок експерта №713 від 17 листопада 2017 року), 706,96 грн. (висновок експерта №712 від 17 листопада 2017 року), а всього на суму 2 503,8?0 грн. (дві тисячі п`ятсот три гривні вісімдесят копійок).
Заставу у розмірі 81 200,00 грн. (вісімдесят одна тисяча двісті гривень) яка внесена ОСОБА_19 на депозитний рахунок суду №2504 згідно квитанції АТ «Ощадбанк» №3 від 18 жовтня 2017 року повернути заставодавцю ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_18 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1