Справа № 206/5049/19
1-в/206/4/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро подання начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. В.Я. Яківця щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Даугавпілс, Латвія, громадянина України, із вище освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 28.07.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік з позбвленням права займати посади пов`язані з керування господарчим підприємством терміном на 2 роки;

- 11.09.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164, ст. 75, ч.1 п. 2,3 ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

- 03.08.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровськ області за ч.2 ст. 164, ст.71 УК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2015 року. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 року зарахувано у строк відбування покарання час затримання та доставки до місця відбування покарання, з розрахунку що один день тримання під вартою відповідає двом дням обмежень волі,

про заміну не відбутої частини покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким на виправні роботи,

за участю сторін:

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
20.11.2019 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду в порядку ст. 407 КПК України надійшло поданння начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подання начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. В.Я. Яківця та просив його задовольнити з наступних підстав. За час відбування покарання в установі ІВЦ 133 обов`язки, був працевлаштований на контрагентському підприємстві. На теперішній час, перебуває в лікарні де проходить курс лікуванні. Сплачувати заборгованість по аліментам на утримання дитини не міг, оскільки постійно змінював місце роботи та кошти, які отримував від заробітки сплачував на погашення заборгованості за кредитами. Разом з тим зазначив, що на підставі позитивного рішення суду, може працевлаштуватися, щоб мати змогу в більшому розмірі здійснювати відшкодування по сплаті наявної в нього суми заборгованості по аліментам.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки не надані документи щодо офіційного працевлаштування засудженого ОСОБА_3 та отримання останнім офіційного доходу з відрахуванням податку у дохід держави.
Представник ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_5 в судовому засідання підтримав подання та просив його задовольнити.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку засудженого, прокурора та представника виправної установи, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
4. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;
3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
5. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу .
6. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у стаття 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за № 2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В п.17 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, такі на інших осіб,суди підчас судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
В судовому засіданні було встановлено, що останній раз ОСОБА_3 засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровськ області від 03.08.2017 за ч.2 ст. 164, ст.71 УК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2015 року (а.с.7-8).
Згідно з характеристикою наданою ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», встановлено, що ОСОБА_3 18.12.2018 відбуває покарання в ІВЦ (№133). Характеризується позитивно. Вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує. Має 1 (одне) заохочення, 02.08.2019, стягнень не має. До праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. За характером спокійний та врівноважений. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв`язку з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі (а.с.2).
Згідно з довідкою ДУ «Ігренський виправний центр №133» засуджений ОСОБА_3 у грудні 2018 року знаходився у відділенні карантину, діагностики та розподілу. У лютому 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Донбаське Промислово-Транспортне підприємство». У червні 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Сонячне». У липні 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Агро статус груп». Форма оплати погодинна. Заробітна плата нарахована за відпрацьовані місяці (а.с. 6).
В матеріалах справи міститься гарантійний лист ФОП " ОСОБА_7 ", відповідно до якого підтверджено факт подальшого працевлаштування засудженого ОСОБА_3 на посаді електромонтера охоронно-пожежної сигналізації з посадовим окладом 4175,00 грн. та гарантуванням відрахування у разі позитивного рішення суду із доходу ОСОБА_3 у дохід держави відсотку встановленого судом (а.с.9).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ФОП " ОСОБА_8 " є працюючим підприємством, яке за період з 1 кварталу 2018 року по другий квартал 2019 року отримало значні суми доходів, виплачених за виконану роботу різними підприємствами (а.с. 11).
Статею 6 КВК України, визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходить з того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання має одне заохочення. Вчинив умисні злочини проти власності, останній з яких ОСОБА_3 скоїв в період іспитового строку, що вказує на злочинну спрямованість поведінки засудженого.
Вищенаведені обставини не можуть свідчити про те, що в особистості засудженого ОСОБА_3 відбулись позитивні зміни та він став на шлях виправлення.
Крім того, засуджений ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 186000 тисяч гривень.
Разом з тим, суд зазначає, що працевлаштування засудженого ОСОБА_3 у лютому 2019 року на контрагентському об`єкті ТОВ «Донбаське Промислово-Транспортне підприємство». У червні 2019 року на контрагентському об`єкті ТОВ «Сонячне». У липні 2019 року на контрагентському об`єкті ТОВ «Агро статус груп», де заробітна плата була нарахована за відпрацьовані місяці та нарахованої загальної суми за вказаний період доходу, є сумнівним, оскільки в матеріалах справи, будь-які підтверджуючи докази, щодо сплати податків та єдиних внесків, за вказаним працевлаштуванням останнього відсутні.
Щодо наданої довідки ДУ «Ігренвський виправний центр (№133)» про ту обставину, що за період відбування покарання ОСОБА_3 на адресу ДУ «Ігренський виправний центр (№133)» не надходило виконавчих листів на утримання аліментів та позовів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 03.08.2017 за ч.2 ст. 164, ст.71 УК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. Так дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею. А відтак останній достовірно знав про наявну в нього заборгованість по сплаті аліментів, але будь-яких дій щодо погашення заборгованості за період з 18.12.2018 по теперішній час не вчинив.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, що подання начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. В.Я. Яківця про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є суто формальним. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для зміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу. Крім того, об`єктивних даних, які б свідчили про те, що засуджений своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, суду не представлено, як і не надано підтвердження офіційного працевлаштування ОСОБА_3 .
Виходячи з викладеного, суд вважає, що подання начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. В.Я. Яківця про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ст. 372 Кримінально процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Ігренського ВЦ (№133)» підполковника вн. сл. ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким - виправні роботи щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1