Кримінальне провадження № 629/298/20
Номер провадження 1-кп/629/247/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0001826 від 15.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, -

встановила:

15.12.2019 року, близько 19-00 год., ОСОБА_8 перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , та зателефонував своєму сусіду ОСОБА_9 , щоб останній придбав спиртні напої (самогонку). Через деякий час ОСОБА_9 прийшов за місцем проживання ОСОБА_8 і отримав 100 гривень на придбання спиртного. Через незначний проміжок часу ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 , який повернувшись до квартири ОСОБА_8 спиртного не приніс, повідомив, що ніякі гроші ОСОБА_8 йому не давав та запропонував піти до нього додому, за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в коридорі квартири ОСОБА_9 , між ними виник словесний конфлікт, щодо не повернення ОСОБА_9 100 грн. В ході сварки ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок неповернення грошових коштів, забіг до кухні та схопивши з підлоги сокиру, підбіг до ОСОБА_8 та наніс один удар лезом сокири по голові, чим завдав потерпілому, згідно висновку експерта №12-14/169-ЛЗ/19 від 17.01.2020 року тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани на лобі з права, що відноситься до - легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_9 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 втік до своєї квартири та викликавши поліцію і «швидку» отримав необхідну медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, вказав, що умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 у нього не було та дав показання, що дійсно 15.12.2019 року близько 19-00 год. він знаходився вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , в цей час йому зателефонував ОСОБА_8 , попросив зайти до нього. В квартирі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , останній попросив його купити горілку, при цьому ніяких

грошей не дав. Через деякий час, ОСОБА_8 знову зателефонував йому, а потім підійшов до його квартири, постукав, він відчинив йому двері та ОСОБА_8 зайшовши без його дозволу до квартири і у коридорі біля вхідних дверей почав вимагати повернути його гроші, які нібито дав на купівлю горілки. Він відповів, що ніякі гроші ОСОБА_8 йому не давав, почав вимагати потерпілого залишити квартиру, однак останній не реагував та продовжував вимагати гроші. Після чого між ними стався словесний конфлікт, в ході якого, він знаходячись у себе вдома, з метою налякати потерпілого, зайшов на кухню, де з підлоги взяв сокиру, якою рубає кістки своїй собаці, і повернувшись до ОСОБА_8 замахнувся, але так вийшло, що він вдарив його сокирою по голові при цьому силу при нанесенні удару не застосовував та не цілився, наніс удар мовчки. Умислу на вбивство ОСОБА_8 у нього не було. При нанесенні удару потерпілий ухилився, і якби він хотів його смерті, то вбив би його на місці. Як це все вийшло, він не пам`ятає, якою стороною сокири наносив удар також не пам`ятає, хотів лише злякати потерпілого. Потерпілий і він в той час перебували у стані алкогольного сп`яніння, він випив близько однієї пляшки самогону, яку купив за свої кошти. З потерпілим товаришує вже багато років, вони сусіди. Потерпілий під час словесного конфлікту йому не погрожував. Сокира була гострою, оскільки він її наточив напередодні.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав частково, його винуватість повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні згідно яких 15.12.2019 року він у вечірній час повернувся з села, зателефонував ОСОБА_9 , попросив зайти до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 . З останнім був у дружніх стосунках, знайомий 15 років і таких випадків ніколи не було. ОСОБА_9 зайшов до нього, був випивший, погодився придбати самогон і отримавши 100 грн. пішов. Через деякий час він зателефонував ОСОБА_9 і той повернувшись вже був сильніше випивший, почав казати, що ніякі гроші не брав і взагалі до нього не заходив. Потім вони разом пішли додому до ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , за столом сиділа його дружина, тітка - баба ОСОБА_11 повзала на колінах і щось шукала на підлозі. ОСОБА_9 він попросив повернути решту, раз вони випили його горілку, т.я. пляшка самогону коштує 20 грн., а решта склала 80 грн., після чого останній відповів «я ще щось винен і пішов на кухню». Чекаючи, спостерігав як баба ОСОБА_11 повзала по підлозі, а потім оглянувшись побачив, як ОСОБА_9 наніс йому один удар сокирою по голові, розрубавши піддашок кепки, але кістку не зачепив. Свідомість він не втратив, нанесення удару було несподіваним, ОСОБА_9 підійшов до нього з боку замахуючись, тримав сокиру зверху і він в цей момент розвернувся, а ОСОБА_9 наніс удар. Від болю він зігнувся і побачив кров, в той час ОСОБА_9 був поряд нього, але більше його не чіпав. Коли пішла кров, він схопив кепку і вискочив з квартири, побіг додому, де взяв марлеві тампони та почав їх прикладати до голови, однак кров не зупинялась, тоді він вийшов на вулицю і викликав швидку допомогу. Швидка приїхала швидко, приблизно в 19-00 годин, лікарі зробили перев`язку та повідомили, що йому пощастило. Біля 21-00 години прийшов його син з роботи, розпитував, що трапилось, в цей час вийшов ОСОБА_9 та почав просити вибачення. «Швидка» забрала до лікарні, а потім відвезли до слідчого. Вважає, що його врятувала кепка, удар був хороший і якби він в момент удару не повернувся, то там би і «залишився». Ніяких претензій до ОСОБА_9 не має але того не пробачив;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні підтвердила, що живе з ОСОБА_9 27 років, останній вживає алкоголь але не часто, добрий, запальний, її ображав але не часто, сварив і бився, коли вип`є тоді може побити, п`є не часто - коли є гроші, дійсно ОСОБА_8 заходив до них додому 15.12.2019 року у вечірній час за адресою: АДРЕСА_1 і вийшов, більше вона нічого не бачила, бо була в нетверезому стані;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні підтвердила, що в цей день 15.12.2019 року у вечірній час перебувала за адресою: АДРЕСА_1 . В цей день вона вживала алкоголь. Сиділа в кімнаті в кріслі спиною до виходу і дивилась телевізор, в квартирі була присутня ОСОБА_14 , яка сиділа на дивані, як приходив в гості ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та який між ними відбувся конфлікт вона не знає, їй лише відомо що вони побилися;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 15.12.2019 року були внесені відомості за ст.115 ч.1,15 ч.2 КК України по кримінальному провадженню №0001826 відносно ОСОБА_9 (а.с.50);

- заявою ОСОБА_8 від 15.12.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 15.12.2019 року близько 19:40 год. за місцем свого проживання наніс йому тілесні ушкодження, а саме ударив сокирою по голові (а.с.51);

- протоколом огляду місця події від 15.12.2019 року та фототаблицею до нього, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого в присутності ОСОБА_9 , власника квартири і понятих, було виявлено та вилучено сокиру зі слідами речовини бурого кольору, молоток, фрагменти килимових доріжок зі слідами речовини бурого кольору (а.с.52-53,54-59);
- протоколом огляду місця події від 16.12.2019 року та фототаблицею до нього, в Лозівському ВП ГУНП в Харківській області, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_8 видав працівникам поліції кепку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору (а.с.60-62,63);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року, з застосуванням відеозапису відтвореного в ході судового розгляду, за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого потерпілий ОСОБА_8 детально розповів та показав на місці, де, як та при яких обставинах ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження - вдаривши сокирою по голові (а.с.66-68,69);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року, з застосуванням відеозапису відтвореного в ході судового розгляду, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , понятих, в ході якого підозрюваний ОСОБА_9 будучи попередженим про те, що його свідчення будуть фіксуватися відеозаписом, у вільній і невимушеній обстановці, в умовах, які виключали можливість будь-якого впливу на нього, добровільно, детально і докладно розповів та показав на місці, де, як та при яких обставинах він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , а саме вдарив сокирою по голові (а.с.86-87,88);

- судово-медичною експертизою №2-14/169-ЛЗ/19 від 15.12.2019 року, згідно висновку якої на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , 1957 року народження, по факту спричинення тілесних ушкоджень з урахуванням даних з наданої медичної документації, у потерпілого мала місце рублена рана на лобі з права; вищевказане тілесне ушкодження могло утворитися в строк і за обставин вказаних в настановній частині постанови; за ступенем тяжкості - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я згідно пункту 2.3.3. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року; область локалізації тілесного ушкодження наявного у ОСОБА_8 , доступна для дії власної руки, не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про положення нападника та потерпілого в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень, вищевказане тілесне ушкодження не являється небезпечним для життя; тілесних ушкоджень характерних для самооборони чи опору на момент огляду не виявлено; виключено утворення вказаного тілесного ушкодження в результаті падіння з висоти останнього на будь-яку виступаючу поверхню з наданням тілу прискорення чи без такого; після отримання вищевказаного тілесного ушкодження потерпілий міг здійснювати цілеспрямовані дії; вищевказане тілесне ушкодження утворилося від ударно-ковзної дії предметом який мав гострий край, яким могла бути і робоча частина сокири; потерпілому була нанесена одна травматична дія робочою частиною сокири (а.с.70-71);
- судово-медичною експертизою №15/1075-Дм/2019 від 18.12.2019 року, згідно висновку якої групова належність крові громадянина ОСОБА_8 - В(III) з ізогемаглютиніном анти-А (згідно наданій у відділенні судово-медичної цитології ХОБСМЕ ксерокопії результату дослідження крові №2/1151 від 17.12.2019 року, виданого адміністрацією «Лозівського територіального медичного об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області поліклінічного відділення №1). В результаті проведення судово-медичної експертизи сокири (об`єкти №№1-9), вилученої в ході проведення огляду місця події, в квартирі підозрюваного ОСОБА_9 , на кухні (як зазначено в постанові), встановлено наступне: в об`єктах №№1,4,7-9 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в даних слідах, виявлений антиген В, ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження слідів крові, в даних об`єктах, від будь-якої людини з груповою належністю крові В(III) з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_8 ; в об`єкті №5 знайдені сліди крові, в яких виявлений білок крові людини та птиці, що дає підставу призупинити подальше дослідження, згідно даним літератури - підручнику

ОСОБА_15 «Судово-медичне дослідження речових доказів», 1961 р., стор. 316-317: «... У випадку наявності у плямі змішаної крові людини та тварини експерт може встановити тільки вид крові, для встановлення групи крові людини поки що немає достатньо надійного методу... »; в об`єктах №№2,3,6 сліди крові не знайдені (а.с.79-81);
- судово-медичною експертизою №15/1076-Дм/2019 від 18.12.2019 року, згідно висновку якої згідно завіреної ксерокопії довідки Лозівського територіального медичного об`єднання Лозівської міської ради Харківської області поліклінічного відділення №1, результату дослідження крові №2/1151 від 17.12.2019 року група крові ОСОБА_8 - В(III)Rh позитивний. В результаті проведення судово-медичної експертизи двох фрагментів килима, вилучених в ході огляду місця події в квартирі підозрюваного ОСОБА_9 з килима, об`єкти №№1,2, знайдені сліди крові людини, в якій виявлено антиген В. Таким чином, сліди крові могли походити від людини з групою крові В(III) з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 (а.с.73-77);
- речовими доказами: сокирою зі слідами РБК, двома фрагментами килиму зі слідами РБК, молотком з дерев`яним руків`ям; кепкою чорного кольору з пошкодженням у вигляді прорізу піддашка по середині (а.с.64).
Дані речові докази, опечатані належним чином, були оглянуті, оголошені та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження в судовому засіданні, та не викликали у суду сумнівів в їх достовірності.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2019 року, ОСОБА_9 15.12.2019 року перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,7 проміле (а.с.94).
Також суд приходить до висновку, що замах на вбивство ОСОБА_8 з боку обвинуваченого ОСОБА_9 був закінченим, оскільки останній, завдавши удар лезом сокири по голові, тобто в область життєво важливого органу, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 з місця події втік та йому було надано необхідну медичну допомогу.
Твердження підсудного ОСОБА_9 та його захисника в частині того, що у ОСОБА_9 не було умислу на вбивство ОСОБА_8 є неспроможними і свідчать про те, що він таким чином будує свій захист, намагається уникнути відповідальності за вчинене, прагне ввести суд в оману та спотворити справжні обставини того, що сталося, змінити їх у вигідному для себе сенсі і таким чином зменшити ступінь своєї винуватості та пом`якшити свою участь, а тому до цих показань суд ставиться критично і не бере їх до уваги, разом з тим показання потерпілого суд розцінює як правдиві, які об`єктивно відповідають матеріалам справи.

Суд вважає всі вищевказані судові експертизи об`єктивними і приймає їх за основу, так як вони узгоджуються з іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, при цьому доводи наведені експертами об`єктивно узгоджуються з показаннями потерпілого та обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту, їх показання послідовні, не містять протиріч, які б свідчили про повідомлення недостовірної інформації або про бажання обумовити підсудного, вони об`єктивно підтверджуються сукупністю досліджених письмових доказів і відповідають фактично подіям та обставинам скоєння злочину, що мав місце.

На підставі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_9 в ході словесного конфлікту з ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, забіг до кухні де схопив з підлоги сокиру з метою її застосування. З`ясовані в судовому засіданні обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 не намагався з`ясувати стосунки з потерпілими іншим шляхом, оскільки він знаходячись у себе вдома, схопивши сокиру одразу наніс її лезом удар по голові ОСОБА_8 , про що свідчать показання останнього, свої дії припинив та відмовився від їх продовження лише після того, як ОСОБА_8 з місця події втік. На думку суду, ОСОБА_9 , завдавши удар сокирою потерпілому, припинив свої дії не добровільно, а з причин, які не залежали від його волі, саме цей факт і є визначальним. Про наявність прямого умислу у обвинуваченого ОСОБА_9 саме на

заподіяння смерті потерпілому свідчать також індивідуальні особливості знаряддя злочину, що це є сокира з двостороннім заточуванням, яку обвинувачений напередодні заточив, це знаряддя було взято обвинуваченим з кухні з метою нанесення удару, удар сокирою був нанесений в область розташування життєво важливого органу в область голови і тільки випадковий збіг обставин поворот потерпілого в момент нанесення удару та наявність на голові кепки з пластиковим піддашком, на який прийшлася частина удару врятувала життя потерпілого, оскільки відбулася ковзна дія удару.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 наносячи удар сокирою, діяв усвідомлено, цілеспрямовано і бажав настання смерті ОСОБА_8 , що свідчить про наявність у ОСОБА_9 прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 .

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч.2 ст.15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити, при цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Згідно п.22 зазначеної Постанови, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Згідно ст.370,373 ч.3 КПК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Даючи оцінку наведеним вище доказам у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з урахуванням їх, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ст.15 ч.2,115 ч.1 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше судимий за вчинення злочину за ст.121 ч.1 КК України - умисні тяжкі тілесні ушкодження, які спричинив своїй дружині ОСОБА_12 16.06.2015 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нанісши сокирою останній не менше семи ударів по голові та три удари по спині, судимість погашена і знята в установленому законом порядку, одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 1997 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, потребує огляду лікаря нарколога, має постійне місце проживання, за місцем якого характеризується формально задовільно.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, даних про особу підсудного і його відношення до вчиненого, обставин вчинення злочину, з врахуванням позиції потерпілого, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе тільки в місцях позбавлення волі, тобто в умовах ізоляції від суспільства на певний строк до кримінально-виконавчої установи.

Підстав для застосування до підсудного ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити незмінним до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 суд обчислює з 15.12.2019 року, згідно протоколу затримання №96/86 від 15.12.2019 року (а.с.97-99).

Цивільний позов та судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України: сокиру зі слідами РБК, два фрагменти килиму зі слідами РБК, молоток з дерев`яним руків`ям; кепку чорного кольору з пошкодженням у вигляді прорізу піддашка по середині, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області знищити (а.с.64,65).

Керуючись ст.ст.369-371,373-374 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Визнати ОСОБА_9 винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ст.15 ч.2,115 ч.1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
До набрання вироком законної сили обраний у відношенні ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 15.12.2019 року.

Речові докази: сокиру зі слідами РБК, два фрагменти килиму зі слідами РБК, молоток з дерев`яним руків`ям; кепку чорного кольору з пошкодженням знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2