Справа № 634/687/19
Провадження № 1-кп/638/890/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000171 від 8 квітня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарівка Сахновщанського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, ч.3 ст. 185 КК України,-
встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою, вказав, що з огляду на практику Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини, клопотання прокурора не обґрунтоване та не може бути задоволене. Просив, у випадку, коли суд дійде до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу обрати його без обмеження у пересуванні.
Захисник заперечував проти вказаного клопотання та просив обрати домашній арешт, вказав, що його підзахисний не буде уникати явки до суду, та чинити тиск на потерпілих та свідків.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду. До суду надано заяву, де він вказав про відсутність претензій до ОСОБА_5 , з проханням розглядати справу за його відсутності.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано 23.08.2019 р.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стану обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від органів судового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1, п. 3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
При вирішенні вказаного клопотання слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд обирає ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Виходячи з викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід обрати строком на 60 днів.
За таких обставин, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід тримання під вартою.
Крім того, у судовому засіданні з`ясована необхідність об`єднання даної справи зі справою, яка знаходиться в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 . Провадження у справі не закінчене.
За ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
В Дзержинському районному суді м. Харкова у судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження № 0002650 від 09 липня 2019 року за ч.3 ст. 185 ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 , а також вказане кримінальне провадження, які доцільно розглядати в одному провадженні судді ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 217, 334 КПК України, суд, -
постановив:
Кримінальне провадження № 0000171 від 8 квітня 2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України (справа № 634/687/19 номер провадження 1 КП/638/890/20) об`єднати в одне провадження з кримінальне провадження № 0002650 від 09 липня 2019 року за ч.3 ст. 185 ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 (справа № 638/15263/19, 1-кп/638/819/20) та присвоїти номер об`єднаному кримінальному провадженню, як справа 638/15263/19, провадження 1-кп/638/819/20.
Ухвала в цій частині є остаточною, та оскарженню не підлягає.

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 березня 2020 року.
Ухвала в цій частині може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1 .