ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3180/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/803/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2020 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

21 червня 2020 року, приблизно о 4 годині, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з метою вбивства, заздалегідь розподіливши між собою ролі, направились до магазину «Апельмон» розташованого по вул. Новокузнецькій, буд. 12-в у м. Запоріжжі, де купили два ножі для вбивства потерпілого ОСОБА_11 , з яким у них раніше виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
Далі, реалізовуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на позбавлення ОСОБА_11 життя, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , діючи без розриву у часі, узгоджено та за попередньою домовленістю, вибігли на сходи до приміщення вказаного магазину, де перебував потерпілий. Після, чого ОСОБА_10 тримаючи у правій руці ніж, скерував один прямий удар в грудну клітину зліва в область серця ОСОБА_11 , однак останній своєчасно відхилився вперед та удар пройшов повз потерпілого.
Після чого, ОСОБА_7 , користуючись тим, що увага потерпілого спрямована на нанесення йому тісних ушкоджень ОСОБА_10 , перебуваючи за спиною ОСОБА_11 , тримаючи у правій руці ніж, наніс два удари в область стегон з двох боків та удар в пахову область справа. Після цього, не зупиняючись, наніс два удари в область грудної клітини, в результаті чого, потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини з ліва та множинних різаних ран грудної клітини, стегон з двох сторін та пахової області.
Тобто ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів свого умислу до кінця, оскільки ОСОБА_11 своєчасно була надана медична допомога.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в закінченому замаху на вбивство, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

21 червня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001867 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 3-4).

21 червня 2020 року о 4 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 37-38).

21 червня 2020 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 40-41).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою порушує його права, передбачені ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також вважає, що з урахуванням наданих слідчому судді підозрюваним ОСОБА_7 пояснень з приводу обставин події, підозра в частині кваліфікації його дій є необґрунтованою.
З приводу наявності ризику переховування зазначає, що таких фактів органом досудового розслідування не надано, натомість, ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності та звільнявся від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України, повністю відбув призначене йому покарання, що свідчить про відсутність ризику невиконання обов`язків або переховування.
Крім того, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, сестру, друга та доньку 19-річного віку, яка навчається на платній основі, не працює, проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні, тому обрання найсуворішого запобіжного заходу ставить під загрозу подальше навчання його доньки.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є оціночним та не підтверджується жодним доказом, оскільки підозрюваний неофіційно працює на будівництві, єдиний в сім`ї отримує заробіток та утримує родину.
Слідчим суддею також не враховано відношення підозрюваного до вчиненого, який не виправдовує свої дії, буде виконувати будь-які обов`язки та має намір сприяти розгляду справи.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та зазначив, що підозрюваний не мав наміру вбивати потерпілого, до них з ОСОБА_10 причепились, вони відбивались та намагалися втекти. ОСОБА_7 дійсно спричинив тілесні ушкодження, засуджує свої дії, але це не можна вважати замахом на вбивство. Також зазначає, що донька потребує його догляду, хоча вона повнолітню, проте навчається, тому не заробляє. Крім того, суд безпідставно не взяв поручителів. Підозрюваний працює на будівництві в денний час доби, та просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав свого адвоката та зазначив, що ніякої змови не було, він не буде переховуватись, йому необхідно утримувати доньку.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджуються: протоколами огляду місця події від 21 червня 2020 року; довідкою від 21 червня 2020 року про стан здоров`я потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 22 червня 2020 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 21 червня 2020 року та 22 червня 2020 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 червня 2020 року (а.с. 7-28, 30-32).
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.

Отже доводи сторони захисту про відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 умислу на вбивство та необхідність перекваліфікації його дій мають перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення нового злочину.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, вживання алкогольних напоїв (про що свідчить факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння), свідчать про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, хоча в силу ст. 89 КК України ОСОБА_7 вважається раніше не судимим, проте він раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності, раніше звільнявся від відбування покарання як з відстрочкою, так і з випробуванням з іспитовим строком, він офіційно не працевлаштований, не має постійного легального джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність ризику можливості вчинення іншого злочину.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 зі слів сторони захисту нібито не виправдовує свої дії, а також неофіційно працює на будівництві, єдиний в сім`ї отримує заробіток та утримує родину (що не підтверджується жодними доказами), встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, сестру, друга та доньку, яка перебуває на його утриманні, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Як проголошує ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення тощо.
Оскільки застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою застосовано на законних підставах, відповідає меті, визначеній п. b, с ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів відхиляє відповідні доводи захисника, що обрання цього виду запобіжного заходу порушує права підозрюваного, передбачені ст. 5 Конвенції.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Не визначення слідчим суддею розміру застави узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/3180/20