Справа № 459/2348/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/303/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000925 від 13.08.2019 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року, -

встановила:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком у 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10.12.2018 року, визначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком у 3 (три) роки 10 (десять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений двома ухвалами слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 15.08.2019 року скасувано.

Згідно вироку, ОСОБА_6 10.08.2019 року, близько 23 години 30 хвилин, діючи повторно, з корисливих мотивів та власного збагачення таємно проник у гаражне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав два компресори червоного та синього кольору (марки «МІА»), дві рулетки довжиною десять і тридцять метрів, каністру ґрунтовки з написом «Ферозіт», лопатку з дерев`яним руків`ям, одну болгарку «Дніпро М», дрельку зеленого кольору, два мотки шлангу до компресора, одну переноску оранжевого кольору, 40 одиниць відрізків арматури 16Ф по 1,5 м., чим завдав майнову шкоду у сумі 8000 грн.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити та призначити більш м`яке покарання. Вважає, що призначене покарання є надто суворим, таке призначено без врахування усіх пом`якшуючих обставин та особи засудженого.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №208, не повідомив про поважні причини свого неприбуття, відтак на думку колегії суддів, апеляційний розгляд слід провести у відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційній скарзі не оскаржується.

Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання слід зазначити наступне.

Як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вимог передбачених статтями 50, 65 КК України, так призначаючи останньому покарання суд першої інстанції врахував, тяжкість вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є людиною молодого віку, неодружений, не працює, на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не знаходиться, скарг від сусідів на нього не поступало, раніше судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. При цьому, колегія суддів вважає, що покарання, яке призначене обвинуваченому судом першої інстанції в межах санкції статті за якою він судиться є цілком необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відтак доводи обвинувачено з даного приводу є безпідставними.

Доводи наведені апелянтом у тій частині, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання без врахування усіх пом`якшуючих обставин та особи засудженого свого рішення, підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі непереконливими і необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів, звертає увагу на те, що норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою, відтак колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, призначене із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає особі обвинуваченого немає.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою зміну вироку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для зміни прийнятого судом рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4