Справа № 214/5205/19
1-кп/214/238/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі за об`єднаними кримінальними провадженнями № 0000530, № 0000479 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4, 289 ч.3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Судом поставлено на обговорення питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою виходячи з того, що продовжений строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 5 квітня 2020 року, по справі досліджені не всі докази, суддя ОСОБА_3 з 23 березня 2020 року по 6 квітня 2020 року буде перебувати у відпустці, отже закінчити розгляд справи до 5 квітня 2020 року, є неможливим.

Прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання, в якому просить продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_10 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив наступне. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , 20 березня 2019 року приблизно о 23.55 годині, попередньо домовившись з неповнолітнім ОСОБА_9 про вчинення розбійного нападу, знаходячись в районі площі Горького м. Кривого Рогу, поблизу підземного переходу зустріли раніше їм не знайомого неповнолітнього ОСОБА_11 , який заходив до приміщення підземного переходу. ОСОБА_10 спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , керуючись наміром на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, прослідували за потерпілим до приміщення підземного переходу, де напали на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , при цьому неповнолітній ОСОБА_9 умисно штовхнув потерпілого обома руками в ділянку спини, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу, після чого неповнолітній ОСОБА_9 стрибнув обома ногами в напрямі голови потерпілого, а коли останній вскочив на ноги та став тікати від нападників, умисно завдав йому удару правою ногою в ділянку передньої поверхні тулубу. Після того як потерпілому ОСОБА_11 вдалося відбігти від нападників до сходів виходу з приміщення підземного переходу, його там наздогнали ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_9 , які продовжуючи свої злочинні дії, звалили потерпілого на коліна, після чого неповнолітній ОСОБА_9 став утримувати потерпілого рукою за шию з метою приборкати його опір, а ОСОБА_10 , застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, умисно завдав потерпілому приблизно 5 ударів взутою ногою в ділянку обличчя, спричиняючи потерпілому тим самим тілесні ушкодження. Після того як неповнолітній ОСОБА_9 відпустив потерпілого, та останній, впавши на підлогу, знаходився в положенні лежачи на спині, неповнолітній ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії, умисно, обома ногами, тричі плигнув на голову потерпілого, спричиняючи потерпілому тим самим тілесні ушкодження. Після того як потерпілий ОСОБА_11 від спричинених тілесних ушкоджень втратив свідомість, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого, а саме: чоловічим пальтом, яке не представляє для потерпілого матеріальної цінності, мобільним телефон «Престижіо», вартістю 1075 гривень, гаманцем з штучної матерії, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності, а також грошима в сумі 2 гривень, після чого ОСОБА_10 разом з неповнолітніми ОСОБА_9 з викраденим майном з місця злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1077 гривень. Вказує, що за результатами досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлена достатність зібраних доказів, на підставі яких неповнолітньому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 висунуто обвинуваченняу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. У вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду від 28.05.2019 до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дію якого продовжено до 5 квітня 2020 року. Підставою застосування та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 слугувала та слугує наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість вчинення іншого кримінальне правопорушення, а також переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначає, що про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_10 будучи судимим вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 31.01.2018 за ст.ст. 289 ч. 2, 75, 104 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, жодних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, внаслідок чого обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину. Протягом тривалого часу не працевлаштований, будь-якою суспільно-корисною працею не зайнятий, засобів до існування не має. Наполягає, що викладене вказує на підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та дає підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказує, щ про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_10 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тривалий час проживає не за місцем своєї реєстрації, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків за місцем мешкання, які б могли стримати його не покидати межі міста. Зазначає, що відповідно до вимог ст. 178 КПК України крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, зокрема передбачене ст. 187 ч. 4 КК України покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, у зв`язку з чим з метою уникнення вказаного покарання, ураховуючи його вид та розмір, не маючи міцних соціальних зв`язків за місцем проживання ОСОБА_10 може безперешкодно змінити місце свого мешкання, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків судового провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 176 та ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим. Вказує, що вчиняючи цей злочин ОСОБА_10 не зупинився навіть під загрозою реальної міри покарання у виді позбавлення волі за вироком суду від 31.01.2018 року, а тому дійшла висновку про неможливість жодного з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти вищевказаним ризикам. Вказує, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 спливає, ризики, наявні при обранні зазначеного запобіжного заходу, не змінилися та не зменшилися, підстави для скасування або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, а тому приходить до висновку про необхідність продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 . Просить врахувати в сукупності наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я, вчинення злочину у період встановленого судом іспитового строку. Наполягає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, зокрема переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, є доцільним продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання, в якому просить продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_9 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначила наступне. ОСОБА_9 , будучи раніше судимим 14.08.2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробувальним терміном 2 роки, в період випробувального терміну належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став за знову вчинив ряд умисних корисних злочинів. 02.05.2019 року близько о 00.01 годині останній проходив поблизу гаражу № НОМЕР_1 гаражно-будівельного кооперативу «Південний», розташованому по вул. Гірників в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де побачив, що ворота зазначеного гаражу не зачинені, після чого у нього виник умисел на викрадення майна, що знаходилось у зазначеному гаражі. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 , підійшов до воріт, та побачив власника вказаного гаражу ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який намагався вийти, однак ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_12 , при цьому застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого завдав останньому одного удару ногою по ногам, від чого ОСОБА_12 впав на підлогу, після чого ОСОБА_9 , пройшовши через незачинені ворота до приміщення гаража, таким чином проникнувши до нього, продовжуючи свої злочинні дії, придушуючи волю потерпілого до спротиву, завдав ОСОБА_12 , який лежав на підлозі, не менше трьох ударів ногами в ділянки голови, спричинивши таким чином останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеня, перелому основи черепу, субарахноїдального крововиливу, численних переломів верхньої щелепи, кісток носа, забоїв м`яких тканин голови. Після цього, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч інтересам власника, переслідуючи корисливу мету, взяв зі столу в приміщенні зазначеного гаражу мобільний телефон «Fly Ezzy8» вартістю 799 гривень, що належить ОСОБА_12 , та утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину пішов. ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у інше приміщення, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Зазначає, що обвинувачений , будучи раніше судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став за знову вчинив ряд умисних корисних злочинів. Зазначає, що ОСОБА_9 02.05.2019 року близько о 00.01 годині проходив поблизу гаражу № НОМЕР_1 гаражно-будівельного кооперативу «Південний», розташованому по вул. Гірників в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де побачив, що ворота зазначеного гаражу не зачинені, після чого у нього виник умисел на викрадення майна, що знаходилось у зазначеному гаражі. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 підійшов до воріт, та побачив власника вказаного гаражу ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який намагався вийти, однак ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_12 , при цьому застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого завдав останньому одного удару ногою по ногам, від чого ОСОБА_12 впав на підлогу, після чого ОСОБА_9 , пройшовши через незачинені ворота до приміщення гаража, таким чином проникнувши до нього, продовжуючи свої злочинні дії, придушуючи волю потерпілого до спротиву, завдав ОСОБА_12 , який лежав на підлозі, не менше трьох ударів ногами в ділянки голови, спричинивши таким чином останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеня, перелому основи черепу, субарахноїдального крововиливу, численних переломів верхньої щелепи, кісток носа, забоїв м`яких тканин голови. Після цього, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч інтересам власника, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, викотив з гаражу, і тим самим перемістив у просторі з місця первинного знаходження мопед «Honda DIO Sesta», сірого кольору, об`ємом двигуна 49см.куб., 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , вартість якого складає 10000 гривень, завів його та на вказаному мопеді з місця вчинення злочину поїхав, таким чином незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом. Вказує, що таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Наполягає, що встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний корисливий злочин, за який він може бути засуджений до позбавлення волі на строк до 15 років, в період випробувального терміну, тому обвинувачений побоюючись засудження його до реального терміну покарання може переховуватись від суду, в разі обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що враховуючи особу ОСОБА_9 , який будучи засудженим з випробувальним терміном, належних висновків не зробив, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який неодружений, інвалідом не являється, не є особою похилого віку, за місцем мешкання тісних соціальних зв`язків не має, що може свідчити про вчинення останнім нового кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинуваченому не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як-то, наприклад, домашній арешт, у зв`язку із тим, що це дасть йому змогу продовжити вчиняти нові злочини, а також існує ризик переховування останнього від суду. Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Наполягає, що особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків через вказані причини. На сьогоднішній день розгляд кримінального провадження триває, не допитано усіх свідків, докази підлягають перевірці, крім того, відсутні нові данні, на підставі яких такий запобіжний захід як тримання під вартою, виявився б недоцільним. Відповідно до п. 5 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 (три) роки. Вказує, що приймаючи до уваги обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України (можливість переховуватися від суду, вчинити інше правопорушення), які не зменшились, а також ураховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України, доходжу висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, є продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інших обставин, які давали б підстави до зміни запобіжного заходу, окрім продовження строків тримання під вартою не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечує проти продовження строку тримання під вартою, як ОСОБА_10 , так і йому особисто.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні не заперечує проти продовження строку тримання під вартою як йому особисто, так і ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 вважає за можливе змінити даний запобіжний захід ОСОБА_10 на домашній арешт, так як він вчинив злочин в неповнолітньому віці.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 пояснив, що при вирішенні клопотання стосовно ОСОБА_9 , покладається на думку суду, вважає за можливе змінити ОСОБА_10 запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 та ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до переконання, що є наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На користь такого переконання свідчить те, що ОСОБА_10 , будучи судимим вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 31.01.2018 року за ст.ст. 289 ч. 2, 75, 104 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, внаслідок чого обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину. Суд враховує, що обвинувачений протягом тривалого часу не працевлаштований, будь-якою суспільно-корисною працею не зайнятий, засобів до існування не має. Вказані обставини вказують на підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та надають підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд вважає, що наявним є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_10 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тривалий час проживає не за місцем своєї реєстрації, що вказує про слабкість соціальних зв`язків за місцем мешкання, які б могли стримати його не покидати межі міста.
Суд також враховує, що ОСОБА_10 , у разі визнання його винуватим, загрожує передбачене ст. 187 ч. 4 КК України покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, а тому останній з метою уникнення вказаного покарання, ураховуючи його вид та розмір, не маючи міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, може безперешкодно змінити місце свого мешкання. Також суд бере до уваги, щоОСОБА_10 вчинив злочин, в якому обвинувачується, в період іспитового строку за вироком суду від 31 січня 2018 року, а тому на переконання суду, інший запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 закінчується 5 квітня 2020 року. По даній справі досліджені не всі докази, суддя ОСОБА_3 з 23 березня 2020 року по 6 квітня 2020 року буде перебувати у відпустці, отже закінчити розгляд справи до 5 квітня 2020 року є неможливим.

Також суд бере до уваги, що у судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_11 , який дав показання про вчинення на нього нападу та свідок ОСОБА_13 , який надав показання про причетність обвинувачених до нападу на вказаного потерпілого. На переконання суду ці докази є вагомими на підтвердження обвинувачення.

Думку захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу на домашній арешт, суд находить необґрунтованою.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 5 квітня 2020 року і продовжити строк тримання під вартою до 3 червня 2020 року.

Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на два місяці.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.187 ч.4, 289 ч.3 КК України. Строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 5 квітня 2020 року. Судове провадження на даний час не завершене, не всі докази по справі досліджені. Суд приходить до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні насильницького корисливого злочину, після засудження 14 серпня 2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробувальним терміном 2 роки, тобто в період випробувального терміну. Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 5 лютого 2019 року вчинив злочин, передбачений ст.187 ч.4 КК України.

Також суд приходить до переконання, що ОСОБА_9 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний корисливий злочин, за який він може бути засуджений до позбавлення волі на строк до 15 років, в період випробувального терміну, а тому побоюючись засудження його до реального терміну покарання, може переховуватись від суду в разі обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд бере до уваги, що у судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_11 , який дав показання про вчинення на нього нападу та свідок ОСОБА_13 , який надав показання про причетність обвинувачених до нападу на вказаного потерпілого. Також допитаний потерпілий ОСОБА_12 , який вказав на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила напад. На переконання суду ці докази є вагомими на підтвердження обвинувачення.

Продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 5 квітня 2020 року. По даній справі досліджені не всі докази, суддя ОСОБА_3 з 23 березня 2020 року по 6 квітня 2020 року буде перебувати у відпустці, отже закінчити розгляд справи до 5 квітня 2020 року є неможливим.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 5 квітня 2020 року і продовжити строк тримання під вартою до 3 червня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 3 червня 2020 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до 3 червня 2020 року.

На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3