Справа 288/74/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представників власника майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_7 в справі за клопотанням слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 , внесене до ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000276 від 30 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 , внесене до ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000276 від 30 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Головуючою по справі слідчим суддею ОСОБА_7 заявлено самовідвід з підстави передбаченої пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України. Заява мотивована тим, що при прийнятті та призначенні вищевказаного клопотання до судового розгляду, встановлено, що представником ОСОБА_9 виступає ОСОБА_4 , який надав договір про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року, ордер про надання правової допомоги та інші документи підтверджуючі представництво. ОСОБА_4 тривалий час працював в Попільнянському районному суді Житомирської області на посаді голови Попільнянського районного суду, з 2015 року по 2017 рік суддею Апеляційного суду Житомирської області та був закріплений за Попільнянським районним судом Житомирської області як куратор, згідно наказу Апеляційного суду Житомирської області. За час перебування на даних посадах у неї склались гарні, доброзичливі стосунки з ОСОБА_4 , та вона неодноразово зверталась до ОСОБА_4 як судді куратора для надання ним роз`яснень та методичних рекомендацій в застосуванні законодавства. Зазначені обставини можуть викликати сумнів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді даного клопотання з огляду вимог пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому, випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Учасники судового розгляду не заперечували щодо задоволення даного самовідводу.
Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши заяву та матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Тобто, довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте, як законне та справедливе.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії», тощо), важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Частиною першою статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно частини другої статті 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення справи.

Норма про відвід (самовідвід) гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

З метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про самовідвід слідчого судді у даній справі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 75-76, 80-82, 309, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_7 в справі за клопотанням слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 , внесене до ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000276 від 30 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Копію ухвали разом з матеріалами клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 , передати до канцелярії Попільнянського районного суду Житомирської області для визначення іншого судді для розгляду справи у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1