Справа №591/2793/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/262/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2020 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 та у кримінальному провадженні за № 0000181 від 18.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 19.05.2020 року під час обшуку за місцем роботи ОСОБА_8 , а саме на:

- системний блок чорного кольору з написом «Gamemax» інв. № 101403989;

- блокнот у твердій палітурці синього кольору;

- 4 ключі;

- 4 аркуші паперу із рукописними написами;

- флеш-носій Apacer у металевому корпусі;

- накопичувач інформації Transcend 500 Gb s/n E89040-0054 із телекомунікаційним дротом та упаковкою;

- мобільний телефон Honor COL-L29, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та чохлом.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на частину вилученого майна ОСОБА_8 , а саме у накладенні арешту на його мобільний телефон Honor COL-L29, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

В обґрунтування своїх вимог адвокат вказував, що підозра ОСОБА_8 про вчинення злочину не вручалась та вилучене в нього особисте майно не має жодного відношення до даного кримінального провадження, а тому, клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає нормам КПК України, є необґрунтованим і не відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Зокрема, в клопотанні не вказано підстави для арешту майна. Накладення арешту для проведення експертизи не передбачено КПК України, а огляд телефону вже проведений. Сам телефон не має відношення до кримінального провадження і призначений для соціально-побутових та робочих потреб. Більше того, в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку мобільні термінали систем зв`язку не зазначені, а тому, арешт телефону призведе до безпідставного позбавлення користування ним власника та надмірного обмеження звичайних соціально-побутових потреб.

Також, апелянт звертав увагу і на процесуальні порушення, допущені в ході проведення обшуку. Зокрема, обшук проведений з порушенням принципу підслідності, не уповноваженою на те особою, а саме слідчим СУ ГУНП в Сумській області, що підпорядковується в порядку нагляду працівнику прокуратури у якого і проводили обшук.

Під час ініціювання питання про проведення обшуку начальником відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , останньому достеменно було відомо, що обшук ініціюється у співробітника правоохоронних органів, а саме прокурора прокуратури Сумської області, тобто у спеціального суб`єкта, а тому мав звернутися до Генеральної інспекції офісу Генерального прокурора, яка в свою чергу, через Генерального прокурора передає провадження за підслідністю до ДБР і лише потім слідчі ДБР звертаються з клопотанням про проведення обшуків у співробітників прокуратури нижчого рівня.

Таким чином, слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 та начальник відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 перевищили свої службові повноваження перебравши на себе функції співробітників ДБР, чим порушили принцип неупередженості.

Також, апелянт звертав увагу і на об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 361 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР за № 0000181, яка проявляється у формі: 1) незаконного втручання у роботу АЕОМ, їх систем чи комп`ютерних мереж, що призвело до перекручування чи знищення комп`ютерної інформації або носіїв такої інформації; 2) розповсюдження вірусу.

Однак, слідчим в клопотання не доведено того, що мобільний телефон ОСОБА_8 може бути пристроєм для будь-якого пошкодження автоматичних електронно-обчислювальних машин.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили відмовити слідчому у накладенні арешту на мобільний телефон ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , який проти вимог апеляційної скарги представника власника майна заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи до ЄРДР 18.05.2020 року за № 0000181 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 361 КК України за фактом того, що невстановлені особи не санкціоновано втрутилися в роботу електронно-обчислювальної машини прокуратури Сумської області, що призвело до знищення інформації про осіб, які таємно проникли до адмінбудівлі прокуратури Сумської області (а.с. 3).

У ході досудового розслідування за результатами проведених слідчих та розшукових дій встановлено, що речі та документи, які містять відомості, що мають значення для встановлення об`єктивної істини по справі можуть знаходитись у приміщенні службового кабінету № 101, який займає прокурор відділу ОСОБА_8 , адмінбудівлі прокуратури Сумської області за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 33.

19.05.2020 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми задоволено клопотання начальника відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 та слідчим СУ ГУНП в Сумській області і прокурорам прокуратури Сумської області надано дозвіл на проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_8 в приміщенні прокуратури Сумської області з метою відшукання документів, речей, що могли бути отримані з 09 по 10 травня 2020 року при несанкціонованому втручанні в роботу електронно-обчислювальної машини прокуратури Сумської області, зокрема чорнових записів, блокнотів, флеш-накопичувачів та інших електронних носіїв інформації, що містять інформацію стосовно предмета розслідування (а.с. 8).

Цього ж дня 19.05.2020 року в період з 17.12 год. по 19.34 год. на підставі вказаної ухвали слідчого судді в службовому кабінеті ОСОБА_8 слідчим СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 було проведено обшук в ході якого виявлено і вилучено ряд майна (а.с. 9).

20.05.2020 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до Зарічного районного суду з клопотання м про накладення арешту на майно, виявлене і вилучене в ході проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2020 року задоволено та накладено арешт на: системний блок чорного кольору з написом «Gamemax» інв. № 101403989; блокнот у твердій палітурці синього кольору; 4 ключі; 4 аркуші паперу із рукописними написами; флеш-носій Apacer у металевому корпусі; накопичувач інформації Transcend 500 Gb s/n E89040-0054 із телекомунікаційним дротом та упаковкою; мобільний телефон Honor COL-L29, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та чохлом (а.с. 88).

Дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.

Як прямо вбачається з матеріалів провадження під час ініціювання питання про проведення обшуку начальником відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , останньому достеменно було відомо, що обшук ініціюється у співробітника правоохоронних органів, а саме прокурора прокуратури Сумської області, тобто в його робочому кабінеті та за місцем його мешкання, тобто у спеціального суб`єкта.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, згідно ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті здійснюють слідчі органів державного бюро розслідувань.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи прокуратури відносяться до правоохоронних органів.

Тобто, з матеріалів даного кримінального провадження прямо вбачається, що ініціювання питання про проведення обшуку службового кабінету прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_8 здійснювалося начальником відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , який, як і слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , достеменно були обізнані, що ОСОБА_8 є прокурором прокуратури Сумської області.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку обшук було здійснено у співробітника правоохоронних органів не уповноваженими на те особами, оскільки відповідно до вимог ст. 216 КПК України, досудове розслідування кримінальних правопорушень відносно працівників правоохоронних органів здійснюється слідчими органів державного бюро розслідувань.

З огляду на викладене, а також з урахуванням викладеного в постанові Верховного Суду від 14.04.2020 року (справа № 761/34909/17, провадження № 51-10064 км 18) правового висновку, колегія суддів погоджується з доводами апелянта та вважає, що обшук службового кабінету ОСОБА_8 відбувався не уповноваженими на те особами які, для забезпечення досудового розслідування кримінального провадження, реалізували не надані їм на те КПК України повноваження чим істотно порушили права людини та її основоположні свободи.

На зазначені обставини слідчий суддя суду першої інстанції належної уваги не звернув та постановив ухвалу про арешт майна, яка на думку колегії суддів є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає безумовному скасуванню .

З огляду на викладене, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу.

При постановленні нового судового рішення, відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Так, відповідно до вимог апеляційної скарги представника власника майна, останній просив не накладати арешт лише на належний ОСОБА_8 мобільний телефон Honor COL-L29, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Разом з тим, з огляду на встановлені колегією суддів істотні процесуальні порушення, апеляційний суд зазначає, що за наведених обставин слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000181 діяв поза межами визначених КПК повноважень, тому його клопотання є безпідставне і задоволенню не підлягає.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , на які він також посилався , як на підставу визнання ухвали слідчого судді незаконною та необґрунтованою, зокрема про те, що в клопотанні не вказані підстави для арешту майна, сам телефон не має відношення до кримінального провадження і призначений для соціально-побутових та робочих потреб, також, що в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку мобільні термінали систем зв`язку не зазначені, а тому, арешт телефону призведе до безпідставного позбавлення користування ним власника та надмірного обмеження звичайних соціально-побутових потреб, а також те, що слідчим в клопотанні не доведено того, що мобільний телефон ОСОБА_8 може бути пристроєм для будь-якого пошкодження автоматичних електронно-обчислювальних машин, то колегія суддів вважає і ці доводи такими, що заслуговують на увагу.

Оскільки, дослідивши зміст самої оскаржуваної ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів зазначає, що у мотивувальній частині вказаної ухвали відсутні будь-які встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на відповідні докази, а також будь-які мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, а лише частково відтворено зміст клопотання слідчого та наведено положення законодавства, яким врегульовано застосування до тимчасово вилученого майна такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт. Фактично мотивувальна частина зводиться лише до загальних фраз.

Зазначене свідчить, що мотивувальна частина ухвали від 22 травня 2020 року постановлена слідчим суддею ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 372 КПК України щодо її змісту, оскільки у ній не наведено жодних встановлених слідчим суддею обставин із посиланням на відповідні докази, а також мотивів, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали про накладення арешту на майно. Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя всупереч вимогам пункту 2 частини другої статті 173 КПК України не обґрунтував можливості (необхідності) використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 та у кримінальному провадженні за № 0000181 від 18.05.2020 року накладено арешт на вилучене в ході обшуку за місцем роботи ОСОБА_8 майно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 в кримінальному провадженні за № 0000181 від 18.05.2020 року про накладення арешту на вилучене 19.05.2020 року під час обшуку за місцем роботи ОСОБА_8 , майно а саме на:

- системний блок чорного кольору з написом «Gamemax» інв. № 101403989;

- блокнот у твердій палітурці синього кольору;

- 4 ключі;

- 4 аркуші паперу із рукописними написами;

- флеш-носій Apacer у металевому корпусі;

- накопичувач інформації Transcend 500 Gb s/n E89040-0054 із телекомунікаційним дротом та упаковкою.

-мобільний телефон Honor COL-L29, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та чохол.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4