КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

20 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 09.06.2020 включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і особливо тяжкого багатоепізодного злочину, за які, у разі визнання винуватим за пред`явленим обвинуваченням, може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, судом прийнято до уваги і дані про особу обвинуваченого, стосовно якого оголошувався розшук, а тому, вважає, що залишається актуальним ризик ухилення обвинуваченого від суду, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стимулюючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2020 щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що ухвала щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 була ухвалена з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, порушенням права на свободу (презумпція невинуватості), а також є не обґрунтованою, не вмотивованою та упередженою, а тому підлягає скасуванню.

Як зазначає апелянт, суд мав би надати оцінку доказам, які істотно впливають на прийняття ухвали.

Зокрема, як вказує апелянт, клопотання прокурора зовсім не містить викладу обставин, які свідчать про наявність та зміну ризиків, також прокурор не вказав на докази та не додав їх до клопотання, хоча оцінка та врахування їх вагомості суттєво впливає на прийняття рішення судом.

Крім того, як звертає увагу апелянт, під час засідання сторона захисту вкотре наголошувала на відсутність ризиків, наявність постійного місця проживання в місті Києві та сталі соціальні зв`язки (дружина, дитина, матір), позитивні характеристики, відсутність судимостей, та посилались на інші доводи, які підтверджували, що немає крайньої необхідності надалі тримати під вартою ОСОБА_5 , а як, альтернативу можливо застосувати домашній арешт та надати право внесення застави в прийнятному для обвинуваченого розмірі, проте, незважаючи на це, суд прийняв однобічну позицію при розгляді клопотання, під час якої упереджено став на сторону державного обвинувачення.

Як вважає апелянт, розгляд клопотання прокурора в суді відбувався таким чином, що ОСОБА_5 заздалегідь вважався винуватим у вчиненні злочину.

Також, як зазначає апелянт, суд не звернув уваги на те, що розшук обвинуваченого ОСОБА_5 був фіктивним, оголошувався по сфабрикованим слідством документам, а сам обвинувачений маючи змогу покинути країну продовжив жити звичайним життям та не змінював ні адресу проживання, ні номер телефону, а досліджені судом докази не вказують на вчинення обвинуваченим злочину, і на даний час, як звертає увагу апелянт, ОСОБА_9 є потерпілим в іншому кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, на думку апелянта, судом першої інстанції, при постановленні ухвали також були допущені порушення, що визначені ст. ст. 410, 411 КПК України, а також були порушені ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисників обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року про продовження, а не обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також право обвинуваченого на свободу, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи до уваги обставини справи, дані про особу обвинуваченого щодо якого оголошувався розшук, дійшов обґрунтованого висновку про залишення актуальним ризику ухилення обвинуваченого від суду, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Доводи захисника обвинуваченого щодо відсутності ризиків, пов`язаних з можливістю ухилення обвинуваченого від суду, з огляду на наявність постійного місця проживання в місті Києві, сталі соціальні зв`язки (дружина, дитина, матір), позитивні характеристики, відсутність судимості та інші обставини, так само як і про те, що розшук обвинуваченого ОСОБА_5 був фіктивним та оголошувався по сфабрикованим слідством документах, також не можуть служити достатніми підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки, з урахуванням того, що судове провадження не було завершено, вони не спростовують правомірності повторного продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Що ж стосується законності розшуку обвинуваченого то це питання, за наявності для цього відповідних підстав, може та повинно бути перевірено під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та навів у своїй ухвалі мотиви, з яких він прийняв відповідне судове рішення.

У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року, відповідно до якої суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 09 червня 2020 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2030/2020

Категорія: ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1