Справа №345/5281/18
Провадження № 1-кп/345/58/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000917 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сваричів, Рожнятівського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні дітей не має, із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 спричинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставинах.

30.07.2018 р. близько 17:00 год. ОСОБА_2 перебуваючи в с. Тужилів на території свого господарства по АДРЕСА_2 , виконував сільськогосподарські роботи, тримаючи в руках ручну косу. У цей час біля огорожі побачив свою сусідку ОСОБА_6 , з якою перебуває у неприязних відносинах та вступив з нею у словесний конфлікт у ході якого здійснив рух металевим лезом коси у напрямку ОСОБА_6 . Під час цього, ОСОБА_6 різко схопила косу лівою рукою, а ОСОБА_2 не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити, утримуючи в руках косу, здійснив рух до себе, чим вчинив поріз лівої руки ОСОБА_6 і тим самим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в ділянці лівої руки із пошкодженням сухожилка розгинача 5-го пальця лівої кисті, які відповідно до висновку експерта № 180 від 03.09.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та зазначив, що правопорушення вчинив за вищенаведених обставин. Зокрема пояснив, що у той день після обіду пішов косити, а жінка за ним загрібала. До паркана зі своєї сторони підійшла ОСОБА_6 і вилила на штахети якусь брудну воду. Його жінка ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_6 і зробила їй зауваження. Після чого підійшла ближче до паркана щоб показати ОСОБА_6 де саме вона вилила воду. У той час ОСОБА_6 вирвала у його жінки з рук граблі і зламала надвоє. Тоді, він заступившись за дружину, зробив ОСОБА_6 зауваження, натомість у відповідь отримав удар граблями від ОСОБА_6 по голові і по руці, після чого остання кинула ще у нього частиною грабель. Після чого ОСОБА_6 кидала у нього штахетами і замахнулася третій раз на нього щоб ударити і він для захисту підложив косу, ОСОБА_6 схопилась за дерев`яний держак (кіся) коло металевої частини коси, а він потягнув косу на себе. Вважає, що ОСОБА_6 перша почала конфлікт і спровокувала бійку. Він теж був написав заяву до поліції, щоб притягнули до відповідальності ОСОБА_6 . Зазначив, що в нього не було наміру умисно завдати тілесні ушкодження потерпілій, так як його дії були імпульсивними, зумовлені словесними образами зі сторони потерпілої та спрямовані на самозахист. У вчиненому розкаюється, обіцяє в подальшому подібного не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що обвинувачений навмисно спричинив їй тілесні ушкодження, а не з необережності, так як між ним відбувався конфлікт, оскільки перебуває з ним у неприязних відносинах з 2017 року. Зокрема пояснила, що того дня випустила корову пастися і дома нікого не було, окрім лежачого батька. Поравшись по господарству, вона вилила бочку з водою у сад біля паркана. У той час ОСОБА_2 з дружиною косили траву на своїй території. Тоді жінка обвинуваченого звинуватила її за те, що вона вилила нібито брудну воду на паркан, який треба було ремонтувати. Після цього дружина ОСОБА_2 вдарила її граблями, а чоловік підняв косу. ОСОБА_2 косив між стайнею і парканом, а жінка ззаду нього загрібала. З водою вона вилила алюмінієву пудру, бо не було більше куди вилити. Коли жінка ОСОБА_2 замахнулася на неї граблями, то вона зловила їх і зламала. Хотіла кинути їм назад граблі. Після чого ОСОБА_2 замахнувся косою, а вона підставила руку і удар прийшовся їй на ліву руку. Після удару у неї повис палець, тоді вона подзвонила відразу на швидку, після чого приїхав син з невісткою і повезли її у лікарню, де їй зробили операцію. Всі події відбувалися через огорожу приблизно на відстані до півметра від паркана, висота якого приблизно 130-140 см. Зазначила, що рукою косу не ловила, а лиш навпаки відбила удар в голову. Під час удару косою, жінка ОСОБА_2 знаходилася позаду нього десь на відстані до 1,5 метра, а сам ОСОБА_2 був на відстані до півметра від паркана. ОСОБА_2 наніс удар тоді, коли вона на жінку граблі кидала, які у неї не попали.

Окрім визнання своєї вини, вина ОСОБА_2 доводиться вище наведеними показами потерпілої, а також показами наступних свідків.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка являється дружиною обвинуваченого, та яка пояснила суду, що їх сім`я перебуває з потерпілою у неприязних відносинах. У той день вона з чоловіком прийшла ремонтувати паркан. Чоловік косив, а вона позаду загрібала траву. Після того, як ОСОБА_6 вилила на паркан брудну воду і вона зробила їй зауваження, то потерпіла почала обзивати їх нецензурною лайкою. Тоді вихопила з її рук граблі і вдарила її у плече від чого граблі зламались. Після чого ОСОБА_6 другим куском граблів і штахетами почала бити чоловіка і кидати штахетами у нього. Для захисту чоловік підставив косу і ОСОБА_6 схопилася рукою за косу, а чоловік невимушено рухнув косою назад і потерпіла порізалась під час бійки. Половина граблів впали на їхню територію, а другою половиною потерпіла била чоловіка по голові і руці, а штахетами била і кидала у сторону чоловіка, однак він захищався косою і штахети попадали в косу. Як саме чоловік потягнув косу на себе не пам`ятає, хоча стояла поруч чоловіка навпроти паркана десь на відстані до півметра. Конфлікт відбувався десь 5 хвилин. Вважає, що саме потерпіла спровокувала конфлікт, оскільки першою почала обзивати чоловіка і взагалі вона не сподівалася, що потерпіла вирве граблі з її рук.

Наступні свідки не були безпосередніми очевидцями події, однак їх покази підтверджують час і місце злочину та його наслідки.

Так свідок ОСОБА_9 , який являється чоловіком потерпілої, пояснив суду, що з 2017 року перебуває у неприязних відносинах з сім`єю обвинуваченого. Того дня він у сина ОСОБА_10 різав дрова і побачив, як з місця конфлікту виїхав ОСОБА_2 . Десь через 15 хвилин до сина подзвонила дружина та сказала, що ОСОБА_2 порізав їй руку. Після чого він з сином приїхали додому і на подвір`ї всюди була кров, однак потерпіла йому не розказувала, як їй порізали руку.

Свідок ОСОБА_11 , який є сином потерпілої, пояснив суду, що у серпні 2018 р. він здійснював за місцем проживання заготівлю дров. Після обіду йому зателефонувала мати і сказала, що ОСОБА_2 їй відрізав палець косою, тоді він сів у свій автомобіль та поїхав до матері. Приїхавши до матері він побачив сліди крові на подвір`ї та паркані зі сторони маминого подвір`я і пошкоджений палець на лівій руці матері весь у крові. Тоді він надав першу допомогу і поїхав з мамою у Калуську ЦРЛ, оскільки швидка допомога на виклик матері не прибувала. Зі слів матері він дізнався, що вона боронилася від ОСОБА_2 . Також, він був присутній на слідчих діях. У той час на місці події ОСОБА_2 не було і він побачив його аж ввечері, коли той повернувся звідкілясь додому. Також, мати розказувала, що посварилася з ОСОБА_2 через паркана, на що ОСОБА_2 відреагував косою і вона оборонялася від нього, однак конкретно про причини сварки та те, що кидала у ОСОБА_2 штахетами і граблями, йому не розказувала. Вказав, що це вперше був подібний конфлікт, але знає, що ніби ОСОБА_12 постійно створює конфлікти першим.

Свідок ОСОБА_13 , яка є невісткою потерпілої, вказала, що не була безпосереднім очевидцем конфлікту між ОСОБА_14 і ОСОБА_6 . В той час вона зі своїм чоловіком були в себе на подвір`ї. Біля 17.0 год. на телефон чоловіка подзвонила свекруха і сказала, що ОСОБА_2 їй відрізав палець косою. Вона з чоловіком на автомобілі поїхали до ОСОБА_6 . Остання мала закривавлену руку. Далі вони посадили свекруху в машину, заїхали до себе додому по документи і повезли її у Калуську ЦРЛ, оскільки швидка допомога на виклик матері не прибувала. В лікарню приїхала поліція. Після отримання меддопомоги вони всі повернулись додому. ОСОБА_14 вона тоді не бачила. Свекруха пояснювала, що вона боронилася від ОСОБА_2 , який замахувався на неї.

Свідок ОСОБА_15 , який являється сусідом через дві хати потерпілої ОСОБА_6 , пояснив суду, що був свідком на слідчому експерименті, на якому була присутня потерпіла, однак ОСОБА_2 не було. При слідчому експерименті один слідчий знімав на телефон, як другий слідчий із косою та потерпілою відтворювали подію. При цьому, ОСОБА_16 вказувала, що був із ОСОБА_2 інцидент і вона захищалася від коси та вказувала, як саме ОСОБА_2 наносив їй ушкодження. Про те, що ОСОБА_16 кидала штахетами у ОСОБА_2 вона не вказувала.

Щодо свідка ОСОБА_17 , яка зазначена в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то слід відзначити, що судом вживались заходи щодо виклику і допиту в судовому засіданні зазначеної особи. Зокрема надсилались повістки за місцем її проживання (а.с. 77, 85). Проте ця особа в судове засідання не прибула. Як повідомила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначена особа є особою похилого віку з поганим станом здоров`я, тому потерпіла не наполягає на виклику і допиту цього свідка. Прокурор зазначив, що з урахуванням того, що ця особа не була очевидцем подій, які ставляться у вину обвинуваченому, а була присутня лише при проведенні такої слідчої дії як слідчий експеримент, то він також не вважає за необхідне допитувати цю особу в судовому засіданні як свідка. Таку ж позицію зайняла і сторона захисту. З урахуванням наведеного, з метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, судом було прийнято рішення про подальший розгляд кримінального провадження без допиту в судовому засіданні як свідка ОСОБА_17 .

Окрім показів свідків, вина ОСОБА_2 доводиться наступними наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 30.07.2018, з якого вбачається, що було оглянуто місце події територію біля будинку № 72, що по вул. Лесі Українки в с. Тужилів. При огляді був присутній обвинувачений ОСОБА_2 , який звернувся із заявою до поліції про добровільну видачу та видав металеву косу та граблі, палка яких зламана (а.с. 97);

-протоколом огляду речей від 29.10.2018, з якого вбачається, що були оглянуті добровільно видані 30.07.2018 ОСОБА_2 коса та граблі, палка яких зламана (а.с. 98-100);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.11.2018, з якого вбачається, що було проведено слідчий експеримент із потерпілою ОСОБА_6 на місці події. До даного протоколу додано фотокопії на яких ОСОБА_6 показує місце конфлікту із ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_6 розповіла обставини конфлікту, а саме, що під час конфлікту вона утримувала ліву руку перед собою і побачивши це, ОСОБА_2 замахнувся косою (лезом коси) і спричинив їй поріз (а.с. 101-106);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2018., з якого вбачається, що було проведено слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_2 на місці події. До даного протоколу додано фотокопії на яких ОСОБА_2 показує місце конфлікту із ОСОБА_6 , а також на спосіб утримання коси під час конфлікту. Під час слідчого експерименту ОСОБА_2 вказав, що у момент спричинення ушкодження, коса була на 30 см. за огорожею садиби ОСОБА_6 , а також зазначив, що під час конфлікту. ОСОБА_6 розмахувала руками та правою рукою вдаряла його по голові. ОСОБА_2 вказав положення, як він захищаючись три рази змахнув у сторону ОСОБА_6 косою, знаходячись паралельно до ОСОБА_6 , при цьому не змінюючи положення коси. Під час конфлікту, в один момент ОСОБА_6 рукою схопилася за косу і він тоді різким рухом здійснив ривок коси до себе. Під час цього ривка, лезо коси зайшло на ліву руку потерпілої і таким чином відбулося ушкодження руки (а.с. 107-113);

-висновком експерта № 180 від 03.09.2018 р., з якого слідує, що у ОСОБА_6 малася різана рана в ділянці лівої руки із пошкодженням сухожилка розгинача 5-го пальця лівої кисті, яка може відповідати терміну, вказаному в ухвалі, заподіяна гострим ріжучим предметом, про що свідчать рівні краї ран та переважання довжини ран над їх глибиною, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення. Відсутність лікування ОСОБА_18 тривалістю більше 21 дня не відповідає характеру тілесних ушкоджень і не може бути підставою для зміни ступеня тілесних ушкоджень. (а.с. 114).

Будучи допитана в суді експерт ОСОБА_19 пояснила, що являється лікарем СМЕ криміналістом, експертну діяльність здійснює близько 8 років. Вона провела судово-медичну експертизу ОСОБА_6 , за результатами якої надала свій висновок № 180. Вказала, що до неї на виконання поступила ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.08.2018 про проведення СМЕ ОСОБА_6 з відповідним переліком запитань, на які нею надано вичерпні відповіді. Зокрема експерт пояснила, що нею було проведено первинний огляд ОСОБА_6 в ході якого встановлено, що в ділянці внутрішньої поверхні лівої кисті та нижньої третини лівого передпліччя у ОСОБА_6 була лонгета зафіксована марлевою пов`язкою. Експертом було витребувано до госпітальний клінічний протокол приймального відділення Калуської ЦРЛ, рентгенограми з описом та медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_6 , оскільки первинну рану описував лікар-травматолог. Через місяць до неї повторно прийшла ОСОБА_6 і експертом було встановлено, що на внутрішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з переходом на ділянку лівого променево-зап`ястного суглоба та на внутрішній поверхні лівої кисті є зигзагоподібної форми рубець, що підтвердило факт тілесного ушкодження описаного травматологом. При цьому, характер тілесного ушкодження це різана рана, про що свідчать рівні її краї. Експерт пояснила, що вона не може стверджувати яким саме предметом спричинено тілесне ушкодження, а припущення надавати не в праві. Щодо характеру тілесного ушкодження, то окрім того, що рана є різаною, пояснити більше нічого не може. Щодо механізму утворення тілесного ушкодження, то експерт вказала, що він спричинений ріжучим предметом. З приводу ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вказала, що згідно літературних даних та документації якою користуються експерти, отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, як таких що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Дати відповідь на питання щодо сили удару вона не може, однак зазначає, що кістки потерпілої внаслідок удару пошкоджено не було, а глибина порізу залежить від гостроти леза. Так як верхня кінцівка людини є мобільною, то відповісти на питання в якому положенні була рука потерпілої в момент нанесення тілесних ушкоджень вона також не може. З приводу наявності чи відсутності у обвинуваченого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , то експерт пояснила, що дане питання не вирішується експертом та оцінка дій обвинуваченого з цього приводу не входить в її компетенцію. Додатково експерт наочно всім учасника судового розгляду показала і роз`яснила, що вона має на увазі під поняттям «внутрішня поверхня кисті». Так згідно методики опису частин тіла людини береться до уваги положення тіла людини в стоячому положенні і при цьому верхні кінцівки (руки) опущені в низ та розвернуті долонями до переду. В такому положенні частину руки, яка направлена до тіла умовно називають «внутрішньою поверхнею», частину руки, яка протилежна від тіла «зовнішньою поверхнею», частину руки з долонею «передньою поверхнею», а протилежну від нею частину «тильною поверхнею».

За клопотанням потерпілої та її представника коса і граблі з поламаним держаком були оглянути в судовому засіданні в порядку, визначеному ст. 357 КПК України. Зауважень щодо упакування цих речових доказів сторони кримінального провадження не висловлювали. Обвинувачений підтвердив, що це саме так коса, яку він тримав в руках того дня і якою були нанесені тілесні ушкодження потерпілій. Потерпіла не заперечила, що це саме та коса, яку тримав в руках обвинувачений. Представник потерпілої зауважив, що лезо коси є дуже гострим. Щодо грабель, то і обвинувачений, і потерпіла підтвердили, що це саме ті граблі, які в руках тримала жінка обвинуваченого.

Оцінюючи в сукупності докази, суд вважає, що стороною обвинувачення вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ст. 128 КК України, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Щодо тверджень потерпілої та її захисника про те, що обвинувачений наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження умисно, то суд зазначає наступне.

Так, за нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст. 25 КК. Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.

Виходячи із показів свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , які є логічними та послідовними, узгоджуються із даними у протоколах слідчих експериментів, у послідовності відтворюють події вчинення кримінального правопорушення та доводять саме кваліфікуючу ознаку вчинення даного правопорушення з необережності.

Жодних доказів того, що обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій умисно суду не надано, а тому беручи до уваги розташування сторін під час конфлікту та його обставин, суд вважає, що обвинувачений не міг фізично навмисно нанести потерпілій такі тілесні ушкодження, так як вказує на те потерпіла, оскільки остання поводячи себе агресивно по відношенню до обвинуваченого зачепила лівою рукою лезо коси, яке було рухоме та яким обвинувачений захищався.

Суд критично оцінює покази потерпілої, оскільки її позиція полягає в тому, що конфлікт вона не провокувала, агресивно себе не поводила, що в судовому засіданні підтвердження не знайшло.

При цьому пояснення дружини обвинуваченого є логічними та послідовними і пояснюють той факт, що потерпіла була ініціатором конфлікту, спонукавши ОСОБА_2 до захисту, що в подальшому призвело до таких наслідків.

Окрім того, при проведенні слідчого експерименту з потерпілою, остання не вказала чітко місця розташування ОСОБА_2 під час конфлікту та не вказала, як саме ОСОБА_2 замахувався у її сторону косою. Виходячи з того, що потерпіла активно провокувала конфлікт із обвинуваченим, а не уникала його, оскільки не відходила від огорожі від ОСОБА_2 , тому суд вбачає, що обвинувачений махаючи косою вперед назад перед потерпілою, а не з права на ліво, не міг навмисно завдати потерпілій даних тілесних ушкоджень, як зазначає потерпіла.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю і його суспільно небезпечні дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, є безпідставною позиція представника потерпілої щодо необхідності винесення відносно обвинуваченого виправдувального вироку, оскільки, в його діях відсутні склад злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та спосіб вчинених злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин.

Санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років.

Проте, вказані види покарання, відповідно до положень ст.ст. 56, 57, 61 КК України, не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється пенсіонером (а.с. 67).

Пленуму Верховного Суду України в абзаці 7 п. 8 Постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», роз`яснив, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК (в редакції Закону від 28.12.60) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Оскільки, судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, а передбачені санкцією цієї статті види покарань не можуть бути до нього застосовані як до особи, що досягла пенсійного віку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ст. 128 КК України на підставі ч. 1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення покарання.

Відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.06.2019 цивільний позов потерпілої про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду з тих підстав, що він заявлений на неналежній стадії судового розгляду кримінального провадження.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 373, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті як особі, яка досягла пенсійного віку.

Речові докази:

-лезо коси та пошкоджені граблі (дві частини), які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

-копію догоспітального клінічного протоколу № 2697 від 30.07.2018, рентгенограму № 6512 від 30.07.2018, медичну карту амбулаторної хворої ОСОБА_6 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутими за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя