Справа № 309/185/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката
ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/578/20, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Драгово, Хустського району, мешканцю, АДРЕСА_1 , раніше судимому,
обвинуваченому за п. п. 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. ст. 15 п. 1, 4, 7 , 13, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 08.03.2020.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувачений має непогашені судимості за вчинення особливо тяжких злочинів, а також на те, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив після звільнення з-під варти по іншому кримінальному провадженню, та виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, є підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому наявні підстави для продовження йому строку тримання під вартою до 60 днів. Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, із ступеня тяжкості інкримінованих йому злочинів. Підстави, за яких судом обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали. В ухвалі також вказується на те, що на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину в іншому кримінальному провадженні. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що ухвала суду є однобічною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що прокурором не надано жодних письмових доказів, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не подано жодних свідчень осіб, які б даний факт підтверджували. Стверджує, що суд не врахував того, що в нього на утриманні є 2 неповнолітніх дітей, його характеристики та тривалість попереднього ув`язнення. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою щодо нього обрати більш м`який запобіжний захід, домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що обвинувачений має непогашені судимості за вчинення особливо тяжких злочинів, інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив після звільнення з-під варти в іншому кримінальному провадженні.

Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачується, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано й те, що на час розгляду клопотання прокурора обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого та з метою забезпечення виконання вироку, відповідно до якого ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не надано жодних письмових доказів, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано жодних свідчень осіб, які б даний факт підтверджували, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними вище обставинами й не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував того, що в ОСОБА_6 на утриманні є 2 неповнолітніх дітей, його характеристики та тривалість попереднього ув`язнення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів як із застосуванням насильства та погрозою такого застосування, так і злочину, що спричинив загибель людини.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2020 року, якою обвинуваченому за п. п. 4, 7, 13 - ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 4, 7 , 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 08.03.2020 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :