Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 498/583/19

Номер провадження: 1-кп/511/38/20

"24" січня 2020 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_9 ,
представника потерпілого і цивільного позивача адвоката ОСОБА_10 ,
цивільного позивача ОСОБА_11 ,
представника цивільного відповідача КП «Автобаза санітарного транспорту» Управління обласної ради з майнових відносин Одеської обласної ради ОСОБА_12 ,
представника Роздільнянського відділу пробації ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000446 від 02.11.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колодруби, Миколаївського району, Львівської області, громадянина України (паспорт НОМЕР_1 виданий Великомихайлівським РВ УМВС України в Одеській області 30 квітня 1998 року), з середньою освітою, працюючого водієм «Швидкої допомоги», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.09.2019 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000446 від 02.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. До обвинувального акту долучений цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до КУ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медичних катастроф», Приватного акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна», третя особа: ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування, матеріального збитку і моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову 745471,93 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.09.2019 року справу розподілено у провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 04.09.2019 року призначено підготовче судове засідання по кримінальному провадженню.

Підготовче судове засідання, призначене на 17.09.2019 року на 09.30 год. відкладено на 20.09.2019 року на 14.00 год. за клопотанням представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та через неявку самого потерпілого ОСОБА_9 .

У підготовчому судовому засіданні 20.09.2019 року адвокат ОСОБА_10 повідомив суд про те, що батько потерпілого подав слідчому цивільний позов з додатками та постановою слідчого від 03 червня 2019 року його, ОСОБА_11 , залучено, як цивільного позивача у даному кримінальному провадженні, однак з`ясовано, що цивільний позов до обвинувального акту не долучений та на його наявність немає посилання у самому обвинувальному акті.

Прокурор заявив клопотання про відкладення судового засіданні на іншу дату, для з`ясування та підтвердження вказаної заяви адвоката щодо наявності у матеріалах кримінального провадження другого цивільного позову. Судове засідання відкладено на 08.10.2019 року на 09.15 год.

26.09.2019 року на адресу суду від цивільного відповідача КУ Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф надійшло повідомлення про те, що вони не можуть бути цивільним відповідачем по справі, оскільки весь автомобільний транспорт КУ ООЦЕМ і МК з 2014 року був переданий Автоколоні санітарного транспорту, згідно рішення власника.

08.10.2019 року прокурор ОСОБА_4 повідомив, що у томі 2 матеріалів кримінального провадження наявний цивільний позов ОСОБА_11 з додатками, який він просить долучити до обвинувального акту.

За згодою учасників судового розгляду вказаний позов з додатками із матеріалів кримінального провадження був долучений до обвинувального акту, однак обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_8 повідомили суд, що цивільний позов ОСОБА_11 обвинуваченому на досудовому слідстві вручений не був та в обвинувальному акті про наявність цивільних позовів не зазначено зовсім.

У судовому засіданні цивільному позивачу ОСОБА_11 вручено пам`ятку про права та обов`язки, підготовче судове засідання відкладено на 07.11.2019 року на 09.00 годин для надання часу щодо направлення цивільного позову відповідачам для ознайомлення.

24.10.2019 року на адресу суду від цивільного відповідача КУ Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф надійшов супровідний лист із ксерокопією розпорядження Одеської обласної ради від 14.09.2017 року №533/2017-ОР «Про передачу автотранспорту, профільного обладнання та відповідних основних засобів, які обліковуються на балансі комунальної установи на баланс комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту».

07.11.2019 року за клопотанням представника потерпілого та цивільних позивачів адвоката ОСОБА_10 до участі у справі залучено у якості цивільного відповідача Комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту». Судове засідання відкладено на 04.12.2019 року на 09.00 годин для надання часу щодо направлення цивільного позову залученому відповідача.

04.12.2019 року у судове засідання прибув представник цивільного відповідача комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» ОСОБА_12 , який повідомив суд, що КП позов не визнає, оскільки на момент вчинення ДТП не було власником транспортного засобу учасника ДТП під управлінням ОСОБА_7 , однак копії свідоцтва про перереєстрацію вказаного транспортного засобу у нього немає. Судове засідання відкладено на 16.12.2019 року на 14.30 год. для надання часу щодо отримання відзиву від страхової компанії та для надання представником цивільного відповідача КП «Автобаза санітарного транспорту» копії свідоцтва про перереєстрацію автотранспорту.

16.12.2019 року о 14.30 год. судове засідання не відбулося у зв`язку із відсутністю електроенергії в приміщенні Роздільнянського районного суду Одеської області. Судове засідання відкладено на 14.01.2020 року на 14.00 год.

14.01.2020 року у судовму засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору згідно ч.3 ст.314 КПК України для усунення недоліків, оскільки при його складенні порушено ст.291, ст.91 (п.5) КПК України, а саме: відсутнє формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, не встановлено місце ДТП, обставини його вчинення, не зазначено про відсутність розмітки на дорозі, адреса «Універсаму» зазначена невірно, тобто обвинувачення неконкретне, тому порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, бо сторона захисту не знає від якого обвинувачення їй захищатися. Крім того, в обвинувальному акті відсутні відомості про те, що відносно потерпілого ОСОБА_9 виділені матеріали в окреме провадження та результати розслідування цих матеріалів. Згідно висновку експертів обидва водії визнані винуватцями ДТП, що на думку захисту виключає притягнення ОСОБА_7 до кримінального відповідальності. Також захисник повідомив, що при відкритті матеріалів кримінального провадження стороні захисту ним та обвинуваченим встановлено наявність у кримінальному провадженні цивільних позовів з додатками, але обвинуваченому ці позови слідчим вручені не були, відповідні розписки до обвинувального акту не долучені.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання адвоката у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 вважав, що не має перешкод для призначення обвинувального акту до судового розгляду, заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору з цих підстав та зауважив, що прокурор на любій стадії процесу може змінити обвинувачення, уточнити його, висунути нове обвинувачення, а щодо не приєднання до обвинувального акту цивільного позову та не вручення позовів обвинуваченому ОСОБА_7 на досудовому слідстві, вважає це технічною помилкою слідчого, яку може виправити сам суд. Щодо виділення матеріалів відносно потерпілого ОСОБА_9 в окреме провадження, зауважив, що дійсно така постанова була ухвалена, але кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито за відсутністю в його діях складу злочину та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. У зв`язку з чим просив судове засідання відкласти для надання підтверджуючих документів.

За клопотанням прокурора ОСОБА_4 відкладено судове засідання на 24.01.2020 року на 14.00 год. для надання ним документів на підтвердження заперечення на клопотання захисника.

24.01.2020 року прокурор ОСОБА_6 надала докази для доручення до обвинувального акту, просила відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 підтримав своє клопотання про повернення обвинувального акту. Позизію захиниска підтримав обвинувачений ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_9 , його представник адвокат ОСОБА_10 , цивільний позивач ОСОБА_11 , підтримали думку прокурора, вважали за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду та просили відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 .

Представник цивільного відповідача ОСОБА_12 підтримав клопотання захисника ОСОБА_8 та вважав, що обвинувальний акт повинен бути повернутим прокурору для усунення недоліків.

Представник відділу пробації ОСОБА_13 питання щодо призначення обвинувального акту до розгляду залишила на розсуд суду.

Представники КУ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медичних катастроф» та Приватного акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна» у підготовче судове засідання не прибули, надали відзиви на позовні заяви та просили підготовче судове засідання проводити без їх участі.

Вислухавши думки сторін по справі, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України.
У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, згідно обвинувального акту, під час досудового розслідування установлені наступні фактичні обставини кримінального правопорушення: 01.11.2015 року біля 13 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив пункти 2.3 б); 10.1; 10.4 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія: 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху»; п.10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен зачасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в обному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот».

Так в зазначений день і час водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем швидкої допомоги марки «АС-FC-G 322214 ШМАД-2» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , знаходячись на правому узбіччі дороги по вул..Центральній в смт.Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області (на відстані біля 20 метрів від магазину «Універсам», який розташований по вул.. Центральній, 103, смт.Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області) по направленню в сторону с Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області, вирішив виконати маневр лівого розвороту, проте заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не переконався, що виконуючи цей маневр поза перехрестям, не з відповідного крайнього положення на поїзній частині даного напрямку, він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення.

У той самий час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався на мотоциклі марки «Soul ZSS124F» з номерним знаком НОМЕР_3 по асфальтовому, сухому дорожньому покриттю, по правої смузі проїжджої частини з двостороннім рухом, по одній смузі руху в протилежних напрямках, що позначені відповідною розміткою по вул..Центральній (стара назва вул.. Леніна) смт.Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області в напрямку с Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області зі швидкістю біля 37 км/год.

Грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху і свідом допускаючи факт можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації водій ОСОБА_7 перед початком виконання маневру лівого розвороту, вкрай уважним не був, невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру не дав дорогу мотоциклу марки «Soul ZSS124F» з номерним знаком НОМЕР_3 , який наближався ззаду, рухаючись у попутному напрямку не утримався від виконання маневру, у безпосередній близькості від зазначеного мотоциклу почав виконувати розворот ліворуч, зміщуючись до середини проїзної частини, не переконавшись в безпечності свого маневру, створив аварійну ситуацію для водя мотоциклу, що призвело до зіткнення передньою частиною мотоцикла марки «Soul ZSS124F» з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 , з лівою боковою частиною автомобіля марки «АС-FC-G 322214 ШМАД-2» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .. В результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку важкого ступеню; перелом кісток основи черепа; множинні переломи кісток лицьового черепа; закритий внутрішньо суглобовий перелом дистального метафаза променевої кістки; синці обличчя. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог «Правил дорожнього руху» та наслідки, що наступили в результаті цих порушень, мають між собою прямий причинний зв`язок.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України під час проведення підготовчого судового засідання суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу та у разі невідповідності його вимогам, повернути такий обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури. Згідно припису ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом була встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Слід зазначити, що, виходячи зі змісту п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення судом виправдувального чи обвинувального вироку, у мотивувальній частині вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, що пред`явлене особі. При цьому, в обвинувальному вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, його форми вини і мотивів.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, суд враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

Зі змісту цього ж судового рішення випливає правовий висновок Верховного Суду України про те, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таке наведення фактичних обставин Верховний Суд України у своєму рішенні називає конкретністю обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначених в обвинувальному акті, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також не містить саме формулювання обвинувачення, встановленого доведеним .

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно зазначає, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7) та підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року). Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що в даному обвинувальному акті відсутнє.

Але аналіз змісту вказаного обвинувального акту показав, що він формально містить підрозділи: «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення», «Формулювання обвинувачення» та «Правова кваліфікація кримінального правопорушення» з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але формулювання обвинувачення чітко не виписане та є формальним, а обвинувачення є неконкретним.

Так, згідно обвинувального акту вбачається, що не встановлено місце вчинення ДТП, та не зазначено які саме дії обвинуваченого ОСОБА_7 призвели до порущення ПДР, та чи перебувають вони у прямому причинному зв`язку із наступившими наслідками, немає посилання на порушення ПДР потерпілими ОСОБА_9 та не дана правова оцінка його діям, як учасника ДТП.

Тому на думку суду, не зазначення вказаного в обвинувальному акті є неконкретним та таким, що не дає суду можливість зіставити кожний елемент складу кримінального правопорушення з фактичними складовими обвинувачення та з його юридичною формулою.

Дослідивши обвинувальний акт, суд зазначає, що до нього не долучено цивільний позов, пред`явлений під час досудового розслідування цивільним позивачем ОСОБА_11 ,а лише долучено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .. В обвинувальному акті немає жодного посилання на спричинення майнової та моральної шкоди потерпілому чи іншій особі і не зазначено взагалі, що цивільні позови на досудовому слідстві заявлялися, що є порушенням вимог п.2 ч.4 ст.291 КПК України. Також не долучено розписку, що підтверджує отримання підозрюваним та цивільними відповідачами копії цивільного позову, пред`явленого під час досудового розслідування, що є порушенням п.3 ч.4 ст.291 КПК України. В обвинувальному акті відсутні відомості про юридичні особи, які є цивільними відповідачами по заявленим на досудовому слідстві позовам та не встановлений володілець транспортного засобу, який управляв ОСОБА_15 , а також володілець мотоциклу, яким управляв ОСОБА_9 .

Всупереч п. 1 ч.2 ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні такі процесуальні дії як роз`яснення прав свідкам, відсутні дані про вручення їм пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, відсутні відомості про відкриття матеріалів сторонам захисту та стороні обвинувачення.

Крім того, в обвинувальному акті взагалі відсутні відомості про захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та в реєстрі не зазначено, що адвокатам відкривались докази по кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, дані вимоги закону не виконані, оскільки під №60,25 зазначена така процесуальна дія як надання потерпілому та підозрюваному доступу до матеріалів та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що не відповідає вимогам ч.1 ст.290 КПК України.

Відповідно до вимог ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ, та є підставою для визнання недопустимими усіх інших доказів, не зазначених у реєстрі.

З наведеного вбачається, що додатки до обвинувального акту не відповідають вимогам ч.4 ст.291 КПК України. В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про всі проведені під час досудового розслідування процесуальні дії і процесуальні рішення.

Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення; можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення та порушує права на доступ до суду

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки протягом місячного строку з дня постановлення ухвали, що відповідає засаді розумного строку та є достатнім для виправлення допущених недоліків.

Керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України (кримінальне провадження №0000446 від 02.11.2015 року) повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області цивільні позови з додатками потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_11 , які заявлені на досудовому слідстві, для долучення їх до обвинувального акту у передбачений КПК України порядок.
Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта.
Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя:ОСОБА_1