703/265/20
1-кп/703/380/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001516, внесеного до ЄРДР 13.09.2019р.., що надійшов з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сміла Черкаської області, з середньою освітою, не працюючого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_3 , перебуваючи на замісній підтримувальній терапії хворих з опіоїдною залежністю, у нестановий день та час за рецептом лікаря у фармацевтичному закладі придбав таблетки метадону в чарунковій упаковці, після чого у невстановий день та час та місці подрібнив вказані таблетки, частину яких поєднав з сильнодіючим лікарським засобом дифенгідроміном (димедролом) та зберігав при собі для власного вживання до 12.09.2019, коли о 16.50 хвл., перебуваючи біля аптеки по вулиці Пасхаліна, 26 у м.Смілі Черкаської області, під час поверхневого огляду працівниками поліції Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області у нього було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольру, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено-метадон та сильнодіючий лікарський засіб-дифенгідрамін (димедрол), маса наркотичного засобу метадону (в перерахунку на основу) становить 0,1321г.
Судом дії ОСОБА_3 кваліфікуються ч.1 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
21 січня 2020 року прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженнях № 0001516, внесеного до ЄРДР 13.09.2019р., з одного боку та підозрюваний ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 у цьому провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації його дій ч.1 ст.309 КК України, обвинувачений зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні, відшкодувати судові витрати, сприяти розслідуванню кримінального провадження. Крім того сторони угоди узгодили покарання за ч.1 ст.309 КК України 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину за фактичними обставинами, вказаними у обвинувальному акті та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості, просив її затвердити.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що її укладення є добровольною, умови відповідають вимогам закону.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є середнього ступеню тяжкості і відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання можливі для виконання.
За таких обставин, суд вбачає наявність усіх фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Питання щодо речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до статей 100,124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 січня 2020 року прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст.309 КК України, призначивши йому покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 1256 грн. 08 коп.
Речові докази у провадженні: сейф-пакет № 2682191, в якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, який зберігається у кімнаті речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК Україні протягом тридцяти днів х дня проголошення вироку.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1