Справа № 202/8269/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000973 від 27.11.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000973 від 27.11.2019 року.
Згідно з клопотанням в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000973 від 27.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.07.2011 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №1215, придбала земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1405 га, кадастровий номер :01:012:0646.
11.08.2011 року ОСОБА_5 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ № 027093, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів, на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00937, в якому цільове призначення земельної ділянки зазначено: «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд».
В період з 2011 року по червень 2014 року ОСОБА_5 на вказаній земельній ділянці було зведено домоволодіння 100% готовності, що підтверджується виготовленим 10.06.2014 року технічним паспортом.
В квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до зятя ОСОБА_7 з проханням допомогти з реєстрацією права власності на вищезазначений будинок та з проханням після узаконення останнього допомогти знайти покупця для подальшого відчуження домоволодіння за погоджену з нею плату. З цією метою 24.04.2015 року була видана довіреність на ім`я зятя ОСОБА_7 та його батька ОСОБА_8 , строк дії до 24.04.2020 року, якою їх уповноважили вчиняти від імені власниці земельної ділянки та житлового будинку всі необхідні дії, спрямовані на: введення в експлуатацію та реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на збудоване домоволодіння, відчуження належного ОСОБА_5 на праві власності рухомого та нерухомого майна. Вказана довіреність була посвідчена 24.04.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , реєстровий № 635.
03.11.2015 року ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що загубив довіреність, отримав у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 дублікат виданої вищевказаної довіреності від 24.04.2015 року замість втраченого оригіналу. Дублікат довіреності був зареєстрований в реєстрі за № 2036, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .
Після видачі дубліката довіреність, посвідчена 24.04.2015 року, реєстровий № 635, втратила чинність. Через деякий час ОСОБА_7 знайшов оригінал довіреності від 24.04.2015 року та, будучи впевненим, що вона чинна, поклав до папки з документами.
В подальшому ОСОБА_7 звернувся до свого знайомого, який займається об`єктами нерухомості в місті Дніпрі, а саме до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням допомогти в реєстрації будинку та по можливості допомогти знайти покупця для подальшого відчуження домоволодіння. На що останній погодився та попросив для пришвидшення та спрощення даних дій оформити на нього довіреність з метою якнайшвидшого узаконення домоволодіння та підготовки документів до майбутнього, погодженого із власницею домоволодіння, відчуження.
27.01.2016 року ОСОБА_7 на підставі довіреності від 24.04.2015 року, яка втратила чинність, видав ОСОБА_10 довіреність про передоручення наданих йому довірителем ОСОБА_5 повноважень у запропонованого ним нотаріуса, а саме приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстровану в реєстрі за № 98.
В 2018 році ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_10 з проханням повернути документи на будинок та довіреність, на що отримав відповідь, що це не можливо, та останній відмовився повертати документи.
В подальшому з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 09.03.2016 року ОСОБА_10 , без відома довірителя ОСОБА_7 , здійснив відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без зазначення наявності на земельній ділянці житлового будинку з господарськими спорудами, уклавши договір купівлі продажу із ОСОБА_12 , який являється братом його дружини. Вказаний договір посвідчував приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .
Після того ОСОБА_12 20.02.2018 року подав до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта нерухомості житлового будинку АДРЕСА_1 , який був фактично зведений ОСОБА_5 в період з 2011 року по 2014 рік.
12.03.2018 року подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, тобто подав документи, в які вніс відомості про те, що спірний будинок був ним збудований в період з лютого по березень 2018 року.
В подальшому 13.03.2018 року ОСОБА_12 на підставі зазначених документів, а також нового технічного паспорту на садибний житловий будинок від 07.03.2018 року, зареєстрував за собою право власності на об`єкт нерухомості житловий будинок АДРЕСА_1 , відомості до реєстру вніс державний реєстратор Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_13 .
При цьому з метою приховання вчиненого злочину було здійснено повторну реєстрацію наступним чином.
05.02.2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 посвідчила договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2019 року та договір купівлі-продажу житлового будинку від 05.02.2019 року, відповідно до яких зареєструвала право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0646, та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_15 .
Після чого 07.02.2019 року, той же приватний нотаріус ОСОБА_14 , повторно зареєструвала право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0646, та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_12 в результаті розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2019 року та розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.02.2019 року відповідно.
Отже, виходячи з наведеного, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_12 здійснили відчуження та заволоділи об`єктом нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 , а саме житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:012:0646, що може свідчити про шахрайський спосіб вибуття будинку з власності, що завдало майнової шкоди у великих розмірах та наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою від 09.12.2019 року об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:012:0646, площа 0,1405 га, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000973 від 27.11.2019 року.
Об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:012:0646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214 є об`єктом кримінально протиправних дій - злочинного посягання невстановленої на теперішній час особи, яка шляхом обману заволоділа ним, що завдало значної шкоди потерпілому.
Арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб, оскільки право власності на це майно неодноразово було перереєстровано на інших осіб. Подальше його відчуження буде перешкоджати досягненню цілей та завдань кримінального провадження і поверненню його до законного власника.
Метою застосування арешту майна, а саме вищевказаного об`єкту нерухомості, є збереження речових доказів.
Відповідно до інформаційної довідки від 03.12.2019 року №191353624 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вищезазначений житловий будинок на сьогоднішній день належить ОСОБА_12 .
У зв`язку з викладеним слідчий просила накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:012:0646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, із забороною його відчуження, користування та розпорядження.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000973 від 27.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 09.12.2019 року об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:012:0646, площа 0,1405 га, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000973 від 27.11.2019 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 09.12.2019 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:012:0646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000973 від 27.11.2019 року, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000973 від 27.11.2019 року задовольнити.
Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:012:0646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, із забороною його відчуження, користування та розпорядження.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1