Єдиний унікальний номер справи № 369/9240/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1864/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Київський слідчий ізолятор»
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,
- вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 26.09.2017 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 (сім) років 2 (два) місяці позбавлення волі, звільненого 16.11.2018 з Старобабанівської ВК № 92 Черкаської області по відбуттю строку покарання.
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за наступних обставин.
26.04.2019 року о 23 годині 44 хвилин ОСОБА_6 , реалізовуючи свій прямий умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та маючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Лесик», що розташований за адресою: вул. Шевченка, 1, с. Святопетрівське, Києво-Святошинський район, Київська область, застосував до потерпілої ОСОБА_8 насильство, небезпечне для життя та здоров`я останньої, що виразилось в нанесенні чисельних ударів кулаками рук по голові та тулубу потерпілої. Після чого ОСОБА_6 відкрито заволодів грошима в сумі 2156 грн., які знаходились в касі магазину ТОВ «Лесик».
В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 скляною пляшкою наніс один удар по голові потерпілої ОСОБА_8 , в результаті чого остання втратила свідомість та впала на підлогу. Своїми діями ОСОБА_6 , спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину із викраденими грошима зник, грошима розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Лесик» матеріальної шкоди на суму 2156 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, через суворість, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року в частині призначеного покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом застосувавши положення ст. 69 КК України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі було враховано, дані про його особу, а саме, щире каяття, його молодий вік, повернення викрадених коштів ТОВ «Лесик», а також поведінку потерпілої, яка відмовилась брати участь у судовому засіданні суду першої інстанції та отримувати копію вироку.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та учасниками судового провадження не оспорюються.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який двічі відбував покарання за ч.2 ст. 186 КК України, за місцем проживання в м. Христинівка Черкаської області характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Також, обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України судом першої інстанції визнано і враховано рецидив злочинів. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, в межах, установлених санкцією ч.1 ст.187 КК України, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання не вбачає.
Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повному обсязі було враховано дані про його особу, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції врахував дані про його особу, в тому числі і ті, на які посилається апелянт та призначив обвинуваченому таке покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим до апеляційного суду не надано, а позиція потерпілої щодо небажання брати участь у розгляді справи і отримувати рішення суду, та повернення, на підставі ч.9 ст. 100 КПК України в порядку вирішення долі речових доказів, викрадених коштів ТОВ «Лесик» не є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та можуть бути враховані судом, як обставини для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України як про це ставить питання обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування при призначені покарання обвинуваченому ст. 69 КК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до ВерховногоСуду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4