Номер провадження: 11-сс/813/424/20
Номер справи місцевого суду: 947/3564/20 1-кс/947/1649/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 23.00 години до 06.00 години наступної доби терміном до 18.04.2020 року, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого на посаді заступника начальника управління роздрібних продажів в Волинській області ТОВ «ВОГ КАРД», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000660 від 13.11.2019року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст.191 КК України,
встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст.191 КК України, а саме в тому, що він, будучи службовою особою начальником управління роздрібних продажів в Одеській області ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та виконуючи адміністративно-господарські функції за спеціальним повноваженням (довіреністю) від 01.10.2016 № 781/12, зловживаючи своїм службовим становищем щодо отримання інформації, ініціювання та укладання додаткових угод, діючи з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном (бюджетними коштами) на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», достовірно знаючи, що середньоринкова вартість дизельного палива та бензину А-92, А-95 в межах комерційних пропозицій таких постачальників АЗС «WOG», «OKKO», «SOCAR», вища ніж середні ціни на ринку України, умисно, в порушення п. 10.3 договору поставки від 27.01.2017 № 1-З-2017 та ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», ініціював та уклав додаткові угоди від №№ 1-9 до договору від 27.01.2017 № 1-З-2017 за цінами, які значно перевищували початкові договірні ціни та заволодів на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» грошовими коштами на суму 327 341,00 грн., чим спричинив матеріальну шкоду КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», на вищевказану суму.
Крім того, згідно клопотання, ОСОБА_9 будучи службовою особою начальником управління роздрібних продажів в Одеській області ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та виконуючи адміністративно-господарські функції за спеціальним повноваженням (довіреністю) від 01.10.2016 № 781/12, зловживаючи своїм службовим становищем щодо отримання інформації, ініціювання та укладання додаткових угод, діючи з прямим умислом, повторно, з метою заволодіння чужим майном (бюджетними коштами) на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», достовірно знаючи, що середньоринкова вартість дизельного палива та бензину А-92, А-95 в межах комерційних пропозицій таких постачальників АЗС «WOG», «OKKO», «SOCAR» була незмінна, а також вища ніж середні ціни на ринку України, умисно, в порушення в порушення п. 11.4. договору поставки від 15.05.2017 № ТМО-143/17 та ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», ініціював та уклав додаткові угоди від 07.06.2017, 18.09.2017, 19.10.2017, 05.01.2018 №№ 1-5 до договору від 15.05.2017 № ТМО-143/17 за цінами, які значно перевищували початкові договірні ціни та заволодів на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» грошовими коштами на суму 1 311 715,69грн, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Теплопостачання міста Одеси», на вищевказану суму.
Крім того, згідно клопотання, ОСОБА_9 будучи службовою особою начальником управління роздрібних продажів в Одеській області ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та виконуючи адміністративно-господарські функції за спеціальним повноваженням (довіреністю) від 01.10.2016 № 781/12, зловживаючи своїм службовим становищем щодо отримання інформації, ініціювання та укладання додаткових угод, діючи з прямим умислом, повторно, з метою заволодіння чужим майном (бюджетними коштами) на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», достовірно знаючи, що середньоринкова вартість дизельного палива та бензину А-92 в межах комерційних пропозицій таких постачальників АЗС «WOG», «OKKO», «SOCAR» була незмінна, а також вища ніж середні ціни на ринку України, умисно, в порушення в порушення п. 9.6. договору поставки від 07.08.2017 № 07-08/17 та ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», ініціював та уклав додаткові угоди від 09.08.2017, 10.08.2017, 15.08.2017, 22.08.2017 №№ 1-4 до договору від 07.08.2017 № 07-08/17 за цінами, які значно перевищували початкові договірні ціни та заволодів на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» грошовими коштами на суму 755 999, 40 грн, чим спричинив матеріальну шкоду територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на вищевказану суму.
Крім того, згідно клопотання, ОСОБА_9 будучи службовою особою начальником управління роздрібних продажів в Одеській області ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та виконуючи адміністративно-господарські функції за спеціальним повноваженням (довіреностями) від 01.10.2016 № 781/12 та від 30.12.2017 № 694, зловживаючи своїм службовим становищем щодо отримання інформації, ініціювання та укладання додаткових угод, діючи з прямим умислом, повторно, з метою заволодіння чужим майном (бюджетними коштами) на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», достовірно знаючи, що середньоринкова вартість дизельного палива та бензину А-92, А-95 в межах комерційних пропозицій таких постачальників АЗС «WOG», «OKKO», «SOCAR», «SHELL», «AMIC» вища ніж середні ціни на ринку України, умисно, в порушення в порушення п. 10.3 договору поставки від 15.01.2018 № 1-З-2018 та ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», ініціював та уклав додаткові угоди від №№ 1-10 до договору від 15.01.2018 № 1-З-2018 за цінами, які значно перевищували початкові договірні ціни, та заволодів на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» грошовими коштами на суму 544 127,15 грн, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», на вищевказану суму.
Крім того, згідно клопотання, ОСОБА_9 будучи службовою особою начальником управління роздрібних продажів в Одеській області ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та виконуючи адміністративно-господарські функції за спеціальним повноваженням (довіреностями) від 01.10.2016 № 781/12, від 30.12.2017 № 694, зловживаючи своїм службовим становищем щодо отримання інформації, ініціювання та укладання додаткових угод, діючи з прямим умислом, повторно, з метою заволодіння чужим майном (бюджетними коштами) на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», достовірно знаючи, що середньоринкова вартість дизельного палива та бензину А-92 в межах комерційних пропозицій таких постачальників АЗС «WOG», «OKKO», «SOCAR», «SHELL», «AMIC» знижувались, а також вища ніж середні ціни на ринку України, умисно, в порушення в порушення п. 9.6. договору поставки від 23.01.2018 № 23-01/18 та ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», ініціював та уклав додаткові угоди від 12.02.2018, 19.02.2018, 26.02.2018 №№ 3-5 до договору від 23.01.2018 № 23-01/18 за цінами, які значно перевищували початкові договірні ціни, та заволодів на користь ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», грошовими коштами на суму 780 338, 07 грн, чим спричинив матеріальну шкоду територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, та відсутні ризики, які є підставами для застосування запобіжного заходу. Вказує, що судом не дана оцінка доказам обґрунтованості підозри, не проаналізовані доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість доказів. Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_9 не може бути суб`єктом вказаних правопорушень, оскільки він не є службовою особою тих підприємств, які розпоряджались державними коштами, та не мав на них ніякого впливу спонукально-зобов`язальної дії, крім того, ОСОБА_9 за інкримінованих обставин не міг використовувати надані йому законом повноваження всупереч інтересам служби та при цьому заволодіти чужим майном інших підприємств. При цьому ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» лише пропонувало переглянути ціну, у той час як підприємства, маючи в розпорядженні бюджетні кошти на придбання палива, мали також тендерний комітет, уповноважений розглядати питання щодо можливості зміни ціни за результатами перевірки інформації про наявність коливання ціни на ринку з урахуванням всіх обставин та приймати рішення про підняття чи зменшення ціни. Саме на підставі рішень тендерного комітету, а не звернення ОСОБА_9 державне чи комунальне підприємство повинно було приймати рішення про укладання додаткової угоди, готувати цю угоду і давати на підпис керівнику ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», а не навпаки.

Також, зазначає про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а зазначені у клопотанні ризики лише формально та шаблонно перелічені без посилань на відповідні докази, які їх підтверджують.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих та особливо великих розмірах.
З об`єктивної сторони відповідно до ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні.
При цьому, на відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майном офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.
Однак, ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не доведено та не надано об`єктивно підтверджуючих даних, які б свідчили про те, яким чином ОСОБА_9 , будучи службовою особою ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», здійснював вплив чи надавав вказівки службовим особам інших комунальних чи державних підприємств щодо укладання додаткових угод на збільшення ціни паливних матеріалів, які у жодний спосіб йому не були підпорядковані та жодних владних повноважень надавати їм будь-які вказівки щодо розпорядження майном зазначених підприємств.

Відповідно до Договорів про поставку паливних матеріалів підприємствам, умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого індексу інфляції та зміни курсу іноземної валюти.
Крім того, ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (в тому числі за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону істотні умови не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більш ніж 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Крім того, як зазначив захисник в судовому засіданні, ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» лише пропонувало переглянути ціну на паливо, що воно вправі робити, у той час як підприємства, маючи у розпорядженні бюджетні чи державні кошти на придбання палива, мали також тендерний комітет, уповноважений розглядати питання щодо можливості зміни ціни за результатами перевірки інформації про наявність коливання ціни на ринку з урахуванням всіх обставин та приймати рішення про підняття та зменшення ціни. Саме на підставі рішення тендерного комітету, а не звернення ОСОБА_9 державне чи комунальне підприємство повинно було приймати рішення про укладання додаткової угоди. Готуванням таких угод займались працівники підприємств, які мали в розпорядженні бюджетні чи державні кошти і лише після цього, угоди давали на підпис керівнику ТОВ «Нафтотрейд Ресурс».

Також захисник зазначив, що якби службові особи інших комунальних чи державних підприємств за договором не погодили зміну ціни і не підготували додаткові угоди, то постачальник в даному випадку ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» поставляв би паливо по ціні обумовленій договором, або сплатив би велику суму забезпечення плюс штрафні санкції, передбачені договором.

Згідно з положеннями ст. 38 ЗУ «Про публічні закупівлі» за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, розробленими відповідно до цього Закону, члени тендерного комітету замовника, уповноважена особа (особи), тощо, несуть відповідальність за порушення вимог, установлених цим Законом в частині прийняття рішень, вибору і застосування процедур закупівлі, відповідальність несуть члени тендерного комітету або уповноважена особа (особи) персонально.

Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України у розумінні поняття суб`єкту вказаного кримінального правопорушення є службові особи, якими є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Однак, як вбачається з клопотання про застосування запобіжного заходу та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_9 не був наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями стосовно майна, яке визначено стороною обвинувачення як предмет злочину.
Посилання слідчого в клопотанні про застосування запобіжного заходу на довіреність від 01.10.2016 року, видану директором ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_9 (Т.2 а.с. 224) не може бути прийнята до уваги, оскільки зазначена довіреність стосується провадження господарської діяльності товариства та жодним способом не наділяє ОСОБА_9 організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями.
Також необґрунтованими є посилання прокурора в ході розгляду апеляційної скарги на постанови Верховного Суду України від 07.02.2013 року (№5-30кс13; 5-27кс12), оскільки органом досудового розслідування та прокурором не взято до увагу ту обставину, що для службового зловживання характерним є те, що службова особа незаконно, всупереч інтересам служби використовує надані їй законом повноваження, а докази зловживання службовим становищем службової особи ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» ОСОБА_9 стосовно майна вищезазначених комунальних та державних підприємств відсутні. Прокурор помилково наполягає на тлумаченні дій службової особи підприємства - сторони у цивільно-правовій угоді під час укладання, зміни, виконання таких угод, в той час як вказана службова особа не має жодних владних повноважень щодо майна інших підприємств, учасників таких угод.
Крім того, захисником до апеляційної скарги долучений висновок науково-правової експертизи, виконаної Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького НАН України щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень господарського (підприємницького) права, відповідно до якого основним спрямуванням і метою підприємницької діяльності в Україні, у тому числі й при здійсненні господарських відносин між підприємствами приватної форми власності та державними, комерційними підприємствами, є отримання прибутку. Ціна товарів (нафтопродуктів), які підприємство приватної форми власності реалізує в Україні, у тому числі й контрагенту державному підприємству, визначається на підставі двосторонньої домовленості сторін. В залежності від наявності коливання ціни товару на ринку чи то в меншу, чи то в більшу сторону, сторони протягом дії договору про закупівлю могли неодноразово змінювати ціну за одиницю товару.
Зазначені вище обставини були залишені поза увагою слідчого судді, їм не було надано належної оцінки, клопотання розглянуте неповно і однобічно, внаслідок чого до ОСОБА_9 безпідставно у порушення вимог ст. 194 КПК України застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за відсутності жодних доказів наявності обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Вищевикладені обставини є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року про застосування відносно підозрюваного за ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000660 від 13.11.2019року ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4