Номер провадження: 11-кп/813/840/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий - суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОВК №14 ОСОБА_7 ,
захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подрицове, Котовського району, Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,-
якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та умовно-достроково звільнено, на невідбуту частину покарання, визначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та умовно-достроково звільнено, на невідбуту частину покарання, визначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Рішення суду мотивовано ти, що згідно характеристики установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням районного суду, прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду безпідставним, незаконним та таким, що підлягає скасування у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Просить ухвалу суду м. Одеси скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі відносно ОСОБА_8 .

Доводи обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги характеристику та довідку про стягнення та заохочення на засудженого, відповідно до якої за час перебування в ДУ «ОВК (№14)» ОСОБА_8 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення умов утримання у вищевказаній установі. Вважає, що засуджений ОСОБА_8 не надав переконливих даних, що процес його виправлення досяг тієї стадії на якій відбування покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; засудженого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін; представника колонії, який просив вирішити питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною третьою ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.

Відповідно до довідки характеристики, наявної в матеріалах провадження, ОСОБА_8 був засуджений 14.12.2015 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 07.10.2014 року, а кінець строку відбування покарання датується 01.07.2021 року в «Одеській виправній колонії (№14)» засуджений відбуває покарання з 05.02.2016 року.

08.04.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 07.10.2014 року по 13.01.2016 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в строк відбування покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року.

Таким чином, на момент подання клопотання засуджений ОСОБА_8 відбув передбачені законом більше ніж 3/4 частини покарання, про що вірно вказано в оскаржуваній ухвалі суду та формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної в матеріалах провадження довідки про стягнення та заохочення на ОСОБА_8 вбачається, що останній за час відбування покарання 7 (сім) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнення не має. При цьому засуджений ОСОБА_8 мав два заохочення (а.с. 15). Згідно до характеристики засуджений ОСОБА_8 , у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує законні вимоги персоналу установи, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься добре. Свою вину визнав частково. У реалізації програм диференційованого виховного впливу, організації виховних заходів та у роботі самодіяльних організацій участі не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня на вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Ці дані не можуть свідчити про позитивну характеристику засудженого та його виправлення і слугувати підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_8 раніше був судимий за умисний злочин до реального покарання у виді позбавлення волі та відносно засудженого 04.09.1998 році було застосовано Закон України «Про амністію», відповідно до якого він був звільнений від відбування покарання з місць позбавлення волі.

При цьому апеляційний суд також враховує ту обставину, що останнє заохочення засудженим було отримано у кінці 2018 року.

Відповідно до приписів ст. 6 КВК України, колегія суддів зазначає, що аналізу підлягають дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, що вірно зазначено суддею районного суду в оскаржуваному рішенні.

З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з доводами прокурора ОСОБА_10 про те, що засудженим ОСОБА_8 не надано переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а наявність лише двох заохочень майже за п`ять років перебування у виправній колонії жодним чином не свідчить про системність його дій на шляху до виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі,не врахувавши усіх в сукупності обставин справи, даних про особу засудженого та його поведінки під час відбування покарання.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , - задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та умовно-достроково звільнено, на невідбуту частину покарання, визначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі,- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року покарання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11