Справа № 186/318/20
Провадження № 1-кс/0186/52/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2020 року м.Першотравенськ
Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Першотравенського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 04 березня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Всесвятське, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, офіційно непрацюючого, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактичного місця проживання не має, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

за участю: слідчого СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000096, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Згідно клопотання слідчого, 03 березня 2020 року близько 20 години 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , побачив неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив неподалік по тротуару. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, належного неповнолітньому ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету наживи, діючи з корисливих мотивів, 03 березня 2020 року близько 20 години 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підбіг до неповнолітнього ОСОБА_7 та наказав останньому віддати мобільний телефон, однак ОСОБА_7 відмовився добровільно віддати мобільний телефон, який був у нього у кишені одягу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою подолання опору потерпілого та відкритого викрадення його майна, наніс йому кілька ударів руками та ногами в область голови, спричинивши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження у вигляді забою стінки носу, забійної рани обличчя, гематоми верхньої губи, які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, однак не довів свій злочинний умисел до кінця та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як йому завадили громадяни, які проходили неподалік, після втручання яких неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 покинув місце події.
Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , кваліфікується за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

ОСОБА_5 04 березня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, який відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року; довідкою КП «Першотравенська ЦМЛ» ДОР, згідно якої ОСОБА_7 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді забою спинки носу, зсадненої рани обличчя, гематоми верхньої губи; протоколом впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 ; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 , під час якого він впізнав ОСОБА_5 ; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 , під час якого вона впізнала ОСОБА_5 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 04 березня 2020 року.

З огляду на викладене ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які заключаються в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків на території м. Першотравенська, Дніпропетровської області, допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 показав, що постійного місця проживання не має, інколи проживає за адресою мешкання батьків, приблизно місяць тому приїхав з реабілітаційного центру, розташованого у м. Львові, з приводу розслідуваного злочину показань не надав. Допитаний як свідок батько підозрюваного - ОСОБА_11 пояснив, що його син ОСОБА_5 з ним не проживає близько 2 років, а останній час проживав в с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області. Допитаний як свідок працівник Першотравенського ВП ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_5 під час адміністративного затримання висловлював наміри виїхати до реабілітаційного центру в м. Львів, звідки щойно приїхав. У зв`язку з цим слідчий дійшов висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, після повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідком ОСОБА_10 , який є неповнолітнім, та перебуваючи на свободі, після повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, може впливати на свідка, а також на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 з метою зміни ними показань на свою користь.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення інкримінованого йому злочину, скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 173, 178, 185 КУпАП, у зв`язку з чим відносно нього складено відповідні протоколи, що свідчить про стійку антисоціальну спрямованість особи підозрюваного, і високу ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з цим слідчий дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

03 березня 2020 року о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України був затриманий і 04 березня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання та прохали суд обрати відносно підозрюваного міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання та прохали слідчого суддю обрати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи викладені в клопотанні є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують, так як, ОСОБА_5 не має ніяких соціальних зв`язків на території м. Першотравенська, ніде не працює, неповнолітніх та недієздатних осіб на утриманні не має, у підозрюваного відсутнє житло на території м. Першотравенська Дніпропетровської області, після вчинення інкримінованого йому злочину, скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 173, 178, 185 КУпАП, у зв`язку з чим відносно нього було складено відповідні протоколи, а також враховуючи вид та розмір покарання передбаченого ч.2 ст.186 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки підтверджень того, що підозрюваний може незаконно впливати на неповнолітнього свідка ОСОБА_10 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, слідчому судді не представлено, тому вважаю, що твердження про ризик незаконного впливання на свідків у даному кримінальному провадженні передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставним й має форму припущення та висловлений у вигляді ймовірності.

На підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року, відповідно до якого, останній підтвердив факт нанесення йому ОСОБА_5 03 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 , тілесних ушкоджень з метою відкритого викрадення його майна; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року, якими підтверджується факт нанесення ОСОБА_5 03 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 , тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 ; довідкою КП «Першотравенська ЦМЛ» ДОР, згідно якої ОСОБА_7 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді забою спинки носу, зсадненої рани обличчя, гематоми верхньої губи; протоколом впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 03 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин біля будинку №14 по вулиці Горького, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, нанесла йому тілесні ушкодження та намагався відкрито викрасти належне йому майно мобільний телефон; протоколами впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року, які впізнали ОСОБА_5 , як особу, яка 03 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 , нанесла тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_7 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 04 березня 2020 року, який підтвердив факт нанесення ОСОБА_5 03 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 , тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 .

У відповідності до вимог ст.178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість доказів обґрунтованості підозри, тяжкість покарання за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатним, але офіційно не працює, не перебуває на диспансерному обліку у медичному закладі.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. Враховуючи дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 , зазначені вище, приходжу до висновку, що дійсно існують ризики вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення та перебуваючи на свободі останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Врахувавши дійсні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за дійсні доводи слідчого та прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам переховування останнього від органів досудового розслідування та суду.

Зазначені висновки засновані перед усім на тому, що підозрюваний, відповідно до даного клопотання, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, а також слідчим доведено існування ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 не має сталих соціальних зв`язків на території міста Першотравенська, не має засобів для існування, за місцем реєстрації не проживає, проживає у різних містах України, тому може продовжувати вчиняти злочини з корисливих мотивів, та перебуваючи на свободі останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, скоєного із застосуванням насильства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює та не має самостійного та постійного джерела доходу, тобто в нього відсутні засоби для існування, не зайнятий суспільно - корисною діяльністю, перебуваючи на свободі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів, з моменту фактичного затримання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-184, 186-187, 193-194, 196-197, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого СВ Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 04 березня 2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 30 (тридцять) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21 години 50 хвилин 03 березня 2020 року до 21 години 50 хвилин 01 квітня 2020 року.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 06 березня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .